Ojenna kätesi!
Ojenna käsi!
- Sinähän sanoit kipujen loppuneen. - Tämä korsetti painaa.
Eikö se jousta? Kuinka epämuodikasta.
Tiedäthän poliisilääkärit. Ei lainkaan tyylitajua.
- Huomenna se tapahtuu. - Mikä?
Pääsen korsetista huomenna.
Sitten voin raapia itseäni.
Heitän tämän kurjan kapistuksen ikkunasta ulos.
Olen vapaa mies.
Luuletko monen miehen käyttävän korsettia, Midge?
Useamman kuin luulet.
Tiedätkö sen omasta kokemuksesta?
Älä viitsi. Mitä tapahtuu huomisen jälkeen?
- Mitä tarkoitat? - Mitä aiot tehdä?
- Kun jätät poliisin hommat. - Kuulostat paheksuvalta.
Omahan on elämäsi. Mutta olit kerran nuori, välkky lakimies,
joka halusi poliisipäälliköksi.
- Minun piti lähteä. - Miksi?
Siksi että minulla on korkeiden paikkojen kammo, akrofobia.
Herään yöllä ja näen sen miehen putoavan katolta.
Yritän kurkottaa...
- Ei se ollut sinun vikasi. - Niinhän kaikki sanovat.
- Johnny, lääkäreiden mukaan... - Minä tiedän.
Akrofobia aiheuttaa huimausta.
- Mikä hetki tajuta, että kärsin siitä! - Siitä ei pääse eroon.
Kukaan ei ole syypää, joten miksi jätät työsi?
Tarkoitatko pöydän takana istumista?
- Sinne sinä kuulut. - Entä akrofobiani?
Kuvittele, että istun tässä tuolissa pöydän takana,
ja kynä putoaa lattialle. Kumarrun nostamaan sitä,
ja akrofobiani iskee taas.
Mitä aiot tehdä?
En vähään aikaan mitään.
Olen taloudellisesti riippumaton mies.
Aika riippumaton.
- Mikset lähde vähäksi aikaa muualle? - Unohtaakseniko?
Älä viitsi hössöttää.
En minä ole luhistumassa.
Onko sinua huimannut tällä viikolla?
Nytkin huimaa.
Eikö musiikki ole mielestäsi jotenkin...
Miksi tätä sanottiinkaan?
Ne ovat rintaliivit.
Tiedät niistä asioista, olet jo iso poika.
En ole ennen nähnyt tuollaisia.
Se on uusi kumouksellinen malli.
Niissä ei ole lainkaan olkaimia,
mutta ne hoitavat täydellisesti rintaliivien virkaa.
Ne toimivat ulokesillan tavoin.
Oikeinko totta?
Eräs lentokoneinsinööri suunnitteli ne
vapaa-aikanaan.
Se on hänelle harrastus.
Tee se itse -puuhaa.
Miten rakkauselämäsi jaksaa?
Mistä tulikin mieleesi?!
- lhan hyvin. - Etkö aio avioitua?
Tiedät, että minulle on olemassa vain yksi mies.
Tarkoitat minua. Mehän olimme kerran kihloissa.
- Kokonaista kolme viikkoa. - Vanhoina hyvinä opiskeluaikoina.
Sinä purit kihlauksen.
Olen yhä saatavilla. Tarjolla oleva Ferguson.
Muistatko collegesta tyypin nimeltä Gavin Elster?
- Hassu nimi. - Kumma kyllä en muista.
Gavin soitteli tänään.
Yhteytemme katkesi sodan aikana. Hän lähti itärannikolle.
Hän on kai palannut. Se on Missionin puhelinnumero.
- Eikös se ole kurjaa seutua? - Voi olla.
Hän on varmaan pultsari, joka kerjää ryyppyrahaa.
Ostan hänelle parit paukut ja kerron vaikeuksistani.
Mutta ei tänään. Mentäisiinkö kaljoille?
- Valitettavasti työ kutsuu. - Taidanpa lähteä kotiin.
Mitä tarkoitit, että ''siitä ei pääse eroon''?
Akrofobiaa.
Lääkärin mukaan vain toinen emotionaalinen sokki voi sen parantaa,
muttei luultavasti sekään.
Älä testaa teoriaa katolta hyppäämällä.
Uskon, että pääsen sen yli.
- Kuinka? - Minulla on teoria.
Voin tottua korkeisiin paikkoihin vähä vähältä.
Vain vähän kerrallaan. Annas kun näytän.
- Aloitetaan tästä. - Siitäkö?
Golden Gate -sillastako haluat minun aloittavan?
Katso nyt. Näin.
Noin ja noin.
Nyt katson ylös, nyt alas.
- Katson ylös... Se on helppoa! - Et voi olla tosissasi.
- Tässä. - Hyvä ajatus.
Kokeillaan sitä. Pane se tuohon.
Tässä ensimmäinen askelma. Noin.
Sitten askelma numero kaksi.
Askelma numero kaksi tulossa.
Kas noin. Katson ylös, katson alas.
Ostan itselleni korkeat tikkaat.
- Älä innostu liikaa. - Ei kun menoksi.
Tämähän käy.
Tämä sujuu kuin leikki. Katson ylös, katson alas.
Kuinka päädyit laivanrakennusalalle, Gavin?
Avioliittoni kautta.
- Se on kiinnostava ala. - Minusta se on tylsää.
Sinun ei tarvitse tehdä sitä elääksesi.
Ei, mutta joudun vastaamaan asioista.
Kaikki vaimoni sukulaiset ovat kuolleet.
Jonkun on valvottava hänen etujaan.
Hänen isänsä liikekumppani vastaa yrityksestä Baltimoressa,
joten palasin tänne siihen asti kun työt velvoittavat.
- Olen aina viihtynyt täällä. - Milloin palasit tänne?
- Melkein vuosi sitten. - Pidät paikasta.
San Francisco on muuttunut.
San Francisco on menettämässä piirteensä, joista pidän.
- Kuten kaiken tämänkö? - Olisin halunnut asua täällä silloin.
Väriä, jännitystä, valtaa ja vapautta.
- Eikö sinun pitäisi istahtaa? - Ei, voin seistäkin.
Olin pahoillani, kun luin onnettomuudesta.
Olet jättänyt poliisin työt.
Onko se pysyvä fyysinen vamma?
En voi kiivetä jyrkkiä rappusia tai mennä korkeisiin paikkoihin,
kuten baariin Mark Hopkins -hotellin huipulla.
Onhan tässä kaupungissa baareja katutasollakin.
Maistuisiko nyt paukku?
On hiukan aikaista minulle.
Taisi tulla kuulumiset kerrottua.
En ole ollut aviossa. En tapaile paljonkaan opiskelukavereita.
Olen eläkkeelle jäänyt etsivä, ja sinä olet laivanrakennusalalla.
Mikä sinua kalvaa, Gavin?
Pyysin sinua tulemaan, koska tiesin sinun jättäneen etsivän työt.
Mutta palaisitko alalle
tehdäksesi minulle palveluksen?
Haluan, että varjostat vaimoani. Ei, ei siitä syystä.
- Olemme onnellisesti naimisissa. - No, sitten...
- Pelkään hänen olevan vaarassa. - Kenen taholta?
Erään vainajan.
Uskotko, että joku menneisyydestä, joku, joka on kuollut,
voi riivata elävää olentoa?
En.
Mitä sanoisit, jos kertoisin niin käyneen vaimolleni?
Kehottaisin viemään hänet lähimmälle psykiatrille, psykologille,
neurologille tai vaikka vain perhelääkärille.
Tutkituttaisin sinutkin.
Sitten sinusta ei ole minulle iloa. Anteeksi, että tuhlasin aikaasi.
Kiitos, että tulit.
- En tarkoittanut olla töykeä. - Tiedän sen kuulostavan typerältä.
Olet yhä sama kovapäinen skotti, etkö olekin?
Olet aina ollut. Luulitko, että keksin jutun?
En ole keksinyt sitä. Enkä osaisi.
Vaimoni puhuu minulle jostakin
ja yhtäkkiä hän vaikenee,
hänen silmänsä sumenevat ja katse näyttää tyhjältä.
Hän on jossain muualla, poissa luotani. Kuin joku, jota en tunne.
Kutsun häntä, mutta hän ei edes kuule minua.
Sitten hän huokaisee syvään ja on taas oma itsensä.
Hän katsoo minuun kirkkain silmin tietämättä edes olleensa poissa,
osaamatta sanoa missä tai milloin.
Kuinka usein niin tapahtuu?
Viime viikkoina entistä useammin.
Ja hän vaeltelee luoja ties missä.
Seurasin häntä kerran ja näin hänen poistuvan eräästä asunnosta.
Hän oli kuin ventovieras, kävelikin eri tavalla.
Hän nousi autoonsa ja ajoi Golden Gate -puistoon.
8,5 kilometrin matkan.
Hän istui järven rannalla tuijottaen vastarannan pylväitä.
Tiedäthän Portals of the Pastin pylväät.
Hän istui siinä pitkään liikkumatta.
Minun piti palata toimistoon...
lllalla kysyin, miten hän oli päivän viettänyt.
Hän sanoi ajaneensa puistoon ja istuneensa järven rannalla.
Mitä sitten?
Mittari näytti hänen ajaneen lähes 160 kilometriä.
Missä hän oli ollut?
Minun on pakko tietää, minne hän menee ja mitä hän tekee,
ennen kuin puhun lääkäreille.
- Oletko puhunut heille? - Vain kautta rantain.
Haluan tietää enemmän ennen kuin järjestän hänet hoitoon.
Hyvä on. Hommaan etsiväfirman seuraamaan hänen liikkeitään.
- Heihin voi luottaa. - Haluan sinut.
- Se ei ole ominta alaani. - Tarvitsen ystävän,
johon voin luottaa. Minua pelottaa.
Minun pitäisi olla eläkkeellä. En halua sotkeutua tähän.
Olemme menossa illalla oopperaan.
Syömme ensin Ernie'sissä.
Voit nähdä hänet siellä.
Ernie's.
Ernie's-ravintola
Syntyi 3. joulukuuta 1831 Kuoli 5. maaliskuuta 1857
Kerrotko minulle yhden asian?
Kuka on nainen maalauksessa, jota tuo rouva katsoo?
Se on Carlotta. Se löytyy luettelosta.
- Carlottan muotokuva. - Saanko pitää tämän?
Kiitos.
McKittrick-hotelli
Voinko mitenkään auttaa?
Tekö olette hotellin omistaja?
Kuka asuu toisen kerroksen nurkkahuoneessa?
Tuossa nurkassa.
Emme voi paljastaa sitä.
Asiakkaillamme on oikeus yksityisyyteen.
Se taitaa olla sitä paitsi laitonta.
En usko, että kukaan heistä välittäisi, mutta...
Hyvä tavaton. Onko hän tehnyt jotakin?
Vastatkaa kysymykseeni, olkaa hyvä.
- En voi kuvitella, että se suloinen tyttö... - Mikä hänen nimensä on?
Neiti Valdes. Espanjatar.
- Carlotta Valdes, vai? - Aivan niin.
Soma nimi, eikö vain? Vierasperäinen mutta soma.
Kuinka kauan hän on asunut huoneessa?
Kaksi viikkoa. Huomenna on vuokranmaksu.
Nukkuuko hän täällä koskaan?
Hän vain istuskelee täällä pari kertaa viikossa.
En kysele turhia, kunhan vieraat eivät aiheuta harmia.
- Minun täytyy sanoa... - Älkää kertoko käynnistäni.
Häntä ei ole tänään näkynyt.
Näin hänen juuri tulevan sisään.
Hän ei ole ollut täällä lainkaan.
Olisin nähnyt hänet - olen ollut täällä koko ajan
voitelemassa kumikasvini lehtiä oliiviöljyllä.
Näettekö? Hänen avaimensa on tuossa.
Voisitteko katsoa yläkerrasta?
- Hänen huoneestaanko? - Niin.
Totta kai, jos pyydätte.
- Mutta se tuntuu hassulta. - Kiitos.
Herra Etsivä!
Haluatteko tulla katsomaan?
- Hänen autonsa on kadonnut. - Mikä auto?
Tunnetko ketään, joka on haka San Franciscon historiassa?
Tuollainen tervehdys on tytön mieleen.
Ei mitään ''Hei, näytät upealta'' -puheita.
- Vain suoraan ''Tunnetko ketään...'' - Haluatko paukun?
- Ei, kiitos. - No, kenet tunnet?
Sinä tunnet kaikki.
- Professori Saunders Berkeleyssä. - En tarkoita sellaista historiaa.
Tarkoitan pieniä asioita, ihmisiä, joista ei ole kuultukaan.
Tarkoitat vanhan iloisen San Franciscon vanhoja boheemeja aikoja.
Mehukkaita tarinoita siitä, kuka ampui kenet
Embarcaderossa elokuussa 1879.
- Aivan. - Pop Leibel.
Hän omistaa Argosy-kirjakaupan. Mitä haluat tietää?
Kuka ampui kenet Embarcaderossa elokuussa 1879?
Et ole enää etsivä. Mitä on tekeillä?
- Tunnetko hänet hyvin? - Kenet?
- Pop Leibelin. - Tunnen.
Mennään. Haluan, että esittelet minut. Hae hattusi.
En tarvitse hattua.
Mistä tässä on kyse?
Odota hetki!
Argosy-kirjakauppa
Muistanhan minä. Carlotta.
Kaunis Carlotta.
Surullinen Carlotta.
Miten talo Eddyn ja Gough Streetin kulmassa liittyy häneen?
Se oli hänen.
- Se rakennettiin hänelle vuosia sitten. - Kenen toimesta?
Tuota...
Ei. En muista nimeä.
Rikas, vaikutusvaltainen mies.
- Palaako? - Ei kiitos.
Se on se tavallinen tarina.
Carlotta muutti jostain pikkupaikasta kaupungin eteläosaan.
Joidenkin mukaan joltakin lähetysasemalta. Hyvin nuorena.
Mies löysi hänet laulamasta ja tanssimasta kabareessa.
Ja mies rakennutti hänelle
sen ison talon Western Additioniin.
He saivat lapsen. Niinhän se olikin.
En tiedä, kuinka paljon aikaa kului
tai kuinka onnellisia he olivat,
mutta sitten hän jätti naisen.
Hänellä ei ollut muita lapsia. Hänen vaimonsa ei saanut lapsia.
Hän piti lapsen ja hylkäsi Carlottan.
Siihen aikaan mies saattoi tehdä niin.
Miehillä oli siihen valta ja vapaus.
Tytöstä tuli surullinen Carlotta,
joka eli yksin isossa talossa kulkien katuja yksin
nukkavieruissa, likaisissa vaatteissaan.
Ja hullu Carlotta,
joka kyseli ihmisiltä:
''Missä lapseni on?
''Oletteko nähnyt lastani?''
- Voi ressua. - Hänkö siis kuoli?
- Hän kuoli. - Miten?
Hän kuoli oman käden kautta.
Hänestä on paljon tarinoita.
- Kiitoksia. - Eipä kestä.
Hetkinen. Näkemiin, Pop, suuri kiitos.
- Nyt sitten maksat minulle. - Mistä hyvästä?
- Siitä, että toin sinut tänne. Kerro. - Ei ole mitään kerrottavaa.
Kerro tai joudut taas korsettiin.
Vien sinut kotiin.
- No niin. - Et ole kertonut kaikkea.
- Olen kertonut tarpeeksi. - Kuka se mies on? Entä vaimo?
- Ulos! Minulla on tekemistä. - Minä tiedän...
- Elster, joka soitti. - Mene ulos, ole hyvä.
Carlotta on muka palannut kuolleista
ja ottanut Elsterin vaimon valtaansa.
Mitä sinä oikein puhut!
En minä kuvittele sellaista, vaan hän.
- Mitä mieltä sinä olet? - No, minä...
- Onko hän kaunis? - Carlottako?
Ei, vaan Elsterin vaimo.
Luultavasti pitäisit...
Taidanpa käydä katsomassa sitä muotokuvaa. Näkemiin.
Näkemiin!
Tuntematon taiteilija - Carlottan muotokuva
Veistoksia, seinävaatteita, huonekaluja
Olet edennyt hyvin. Olet hyvä työssäsi.
Se on Carlotta Valdes. Et kertonut minulle kaikkea.
- En tiennyt, minne hän johtaisi sinut. - Sinä tiesit tästä.
Huomaatko, miten hän laittaa hiuksensa?
On jotain muutakin -
vaimollani Madeleinella on useita Carlottan koruja.
Hän peri ne.
Hän ei käyttänyt niitä, koska ne olivat vanhanaikaisia. Tähän asti.
Nyt hän katselee niitä yksin ollessaan.
Pitelee niitä varoen, uteliaana.
Hän panee ne päälleen ja tuijottaa itseään peilistä.
Palaa sitten siihen toiseen maailmaan, on taas joku toinen.
Oliko Carlotta Valdes vaimosi isoäiti?
lsoäidin äiti. Lapsi, joka Carlottalta vietiin
ja jonka menetys ajoi hänet hulluuteen ja kuolemaan,
oli Madeleinen isoäiti.
McKittric-hotelli on Valdesien vanha koti.
Menneisyydestä voi tulla pakkomielle kenelle tahansa,
jolla on tuollainen tausta.
Hän ei ole kuullutkaan Carlotta Valdesista.
Hän ei tiedä mitään Doloresin lähetysaseman haudasta,
vanhasta talosta Eddy Streetillä
tai muotokuvasta taidemuseossa...
- Ei mitään. - Kun hän käy näissä paikoissa...
Hän ei ole enää vaimoni.
Kuinka sinä tiedät asioista, joista hän ei tiedä?
Hänen äitinsä kertoi minulle ennen kuolemaansa.
Otin lopusta selvää.
- Miksei hän kertonut tyttärelleen? - Hän pelkäsi.
Hänen isoäitinsä sekosi ja riisti itseltään hengen.
Madeleinessa on hänen vertaan.
Tätä minä tarvitsen.
Tervetuloa Presidioon
Missä minun lapseni on...
Ei, ei se mitään.
Soitan takaisin.
Miten voit?
Tarvitset tämän.
Tule tänne takan ääreen lämpimään.
Mitä minä täällä teen? Mitä tapahtui?
Putosit San Franciscon lahteen.
Kuivasin tukkasi parhaani mukaan.
Tavarasi ovat keittiössä. Ne kuivuvat hetkessä.
Tule takan ääreen.
Tässä on sinulle tyynyjä.
Noin.
Otatko kahvia?
Ota vähän. Vai haluatko paukun?
Putosin veteen, ja sinä ongit minut sieltä.
Aivan oikein.
Kiitos.
Etkö muista?
Ei, minä...
Muistatko, missä olit?
Tottahan minä sen muistan.
Minun on täytynyt pyörtyä.
Missä sinä olit?
Old Fort Pointin linnakkeessa.
Presidiossa. Käyn siellä usein.
Miksi käyt siellä?
Koska pidän siitä varsinkin auringonlaskun aikaan.
- Kiitos takkatulesta. - Missä olit aiemmin?
- Milloin? - Aiemmin iltapäivällä.
- Kuljeskelemassa. - Mutta missä olit juuri sitä ennen?
Kaupungilla ostoksilla.
Juo kahvia.
Eiköhän se ole vielä kuumaa.
- Kysymyksesi ovat hyvin suoria. - En tarkoittanut olla epäkohtelias.
Et olekaan. Olet vain suora.
Mitä sinä teit Old Fort Pointilla?
Kunhan kuljeskelin.
- Pidätkö sinäkin siitä? - Pidän.
Missä olit juuri sitä ennen?
Kävin Palace of the Legion of Honour -taidemuseossa.
Se on kaunis paikka, eikö vain?
En ole poikennut sisällä, mutta se näyttää kauniilta.
Oli minun onneni, että olit paikalla. Kiitos.
- Minusta on ollut kauheasti vaivaa. - Ei ollenkaan.
Kun sinä...
Eikö hiuksissani ollut soljet?
Ne ovat täällä. Haen ne.
Saisinko myös kukkaroni.
- Ole hyvä. - Kiitos.
- Et olisi saanut tuoda minua tänne. - En tiennyt, missä asut.
Olisit voinut katsoa autostani. Mutta ethän tunne autoani?
Tiesin, mikä se oli - se on nyt ulkona -
mutta en uskonut sinun haluavan mennä kotiin sillä tavalla.
Olet oikeassa. Oli hyvä, ettet vienyt minua kotiin.
En olisi tutustunut sinuun. Kiitos.
Me emme tunne toisiamme. Minä olen Madeleine Elster.
- Nimeni on John Ferguson. - Se on kunnon nimi.
- Onko lempinimesi John vai Jack? - Etupäässä John.
Vanhat ystävät sanovat Johniksi, tuttavat Scottieksi.
- Minä sanon mr Fergusoniksi. - Voihan, en pidä siitä.
Kai sinä tämän iltapäivän jälkeen sanot minua Scottieksi
tai ehkä jopa Johniksi?
John on enemmän mieleeni.
Se on sitten selvä. Mitä sinä teet, John?
- Kuljeskelen. - Se on hyvä ammatti.
Ja asut täällä. Yksinkö? lhmisen ei pitäisi elää yksin.
Jotkut pitävät siitä.
Ei. Se on väärin.
Minä olen naimisissa.
Kerropa minulle, onko näin käynyt ennen.
- Miten? - Että putoat San Franciscon lahteen?
Ei ikinä ennen.
Putoilin joskus pikkutyttönä soutuveneestä järveen.
Putosin kerran jokeen, kun yritin hypätä kiveltä toiselle.
Mutta en ole koskaan pudonnut San Franciscon lahteen.
- Oletko sinä tätä ennen? - Se oli ensimmäinen kertani.
Haen sinulle lisää kahvia.
- Mitä tapahtui? Hän ei ole palannut. - Hänellä ei ole hätää.
- Hän on täällä. Tuon hänet kohta kotiin. - Mitä tapahtui?
Hän putosi mereen.
- Satuttiko hän itsensä? - Ei, hän on pian taas kunnossa.
Mutta hän ei tiedä, mitä tapahtui.
Madeleine on 26-vuotias.
Carlotta Valdes teki itsemurhan samanikäisenä.
Hetkinen.
No, oliko se aave?
Ja oliko se hauskaa?
Onko tuo minulle?
- Hei. - Hei.
Olin illalla huolissani. Sinun ei olisi pitänyt karata sillä lailla.
Tunsin olevani typerys.
Halusin viedä sinut kotiin. Oletko kunnossa?
Kaikki hyvin. Ei mitään jälkivaikutuksia.
- Eikö vesi ollutkin kylmää? - Oli todella.
Miten kauheaa minulta. Olit niin kiltti.
Toin kiitoskirjeen ja anteeksipyynnön.
- Ei sinun tarvitse pyydellä anteeksi. - Kyllä minun täytyy.
- Sen täytyi olla sinulle noloa. - Ei yhtään, nautin...
..juttuhetkestä kanssasi.
Minäkin nautin siitä.
Haen postini.
- Maistuisiko kuppi kahvia? - Ei kiitos.
En voinut postittaa sitä. En tiennyt osoitettasi.
Maamerkkini, Coitin torni, johdatti minut suoraan luoksesi.
En ole ennen ollut Coitin tornille kiitollinen.
- Toivon samaa meille. - Mitä?
- Että tapaamme taas. - Mehän tapasimme.
Näkemiin.
- Minne sinä menet? - En tiedä.
- Ostoksilleko? - Ei.
- Oletko menossa jonnekin? - Ajattelin vain kuljeskella.
Niin minäkin.
Unohdin, että se on ammattisi.
On sääli, jos me molemmat...
Kuljeskelemme yksiksemme?
Vain yksin voi kuljeskella, kaksin ollaan aina jonnekin menossa.
- Tuo ei ole välttämättä totta. - Jätit oven auki.
Tulen heti takaisin.
- Kuinka vanha? - Ainakin parituhatta vuotta.
- Vanhimmat elävät eliöt. - Niin.
- Etkö ole käynyt täällä ennen? - En.
Mitä sinä ajattelet?
Kaikkia ihmisiä, jotka ovat syntyneet ja kuolleet
puiden jatkaessa elämistään.
Niiden oikea nimi on sequoia sempervirens,
ikivihreä, ikieläjä.
- En pidä niistä. - Mikset?
Tiedän, että minun pitää kuolla...
Tässä on läpileikkaus vanhasta puunrungosta.
Valkoisista renkaista näkee puun leveyden eri aikoina.
1215 Magna Cartan allekirjoitus 1066 Hastingsin taistelu
1492 Amerikan löytyminen 1 776 itsenäisyysjulistus
1930 puu kaadettu
Näillä paikkeilla minä synnyin
ja tuossa kohdin kuolin.
Se oli sinulle vain hetki, et edes huomannut.
Missä olet nyt?
- Tässä kanssasi. - Missä?
- Korkeita puita... - Oletko ollut täällä ennen?
- Olen. - Milloin?
Milloin sinä synnyit?
- Kauan sitten. - Missä? Milloin?
Kerro minulle, Madeleine.
Missä sinä käyt, mikä sinua johdattaa?
Et tiennyt, missä olit, kun hyppäsit mereen.
En hypännyt, vaan putosin - niinhän sinä sanoit.
- Miksi hyppäsit? - En osaa sanoa.
- Mikä sisälläsi käski sinun hypätä? - Ei, älä...
Älä kysy sitä.
Vie minut pois täältä.
Vienkö sinut kotiin?
Jonnekin, missä on valoisaa.
Lupaa, ettet kysele enempää.
Miksi sinä juoksit?
Olen sinusta nyt vastuussa. Kiinalaiset uskovat,
että kun pelastaa jonkun hengen, hänestä on vastuussa ikuisesti.
Minun pitää tietää.
Minä tiedän niin vähän.
Tunnen käveleväni pitkin pitkää käytävää,
jossa kerran oli peiliseinät.
Peilin palasia riippuu siellä yhä,
ja kun tulen käytävän päähän,
siellä on täysin pimeää.
Ja tiedän, että kun kävelen pimeyteen,
minä kuolen.
Mutta en ole koskaan ehtinyt tunnelin päähän.
- Paitsi kerran. - Eilenkö?
Etkä tiennyt, mitä tapahtui,
ennen kuin löysit itsesi luotani.
Muistatko peilinpalaset?
- Hämärästi. - Mitä muistat?
On huone...
..jossa istun yksin, aina yksin.
- Mitä muuta? - Hauta.
- Missä? - En tiedä. Se on avoin hauta.
Seison hautakiven luona ja katson alas hautaan.
- Se on minun hautani. - Mistä sinä tiedät?
- Tiedän vain. - Onko kivessä nimi?
Ei, se on uusi ja siisti ja valmiina.
Mitä muuta?
Tämä kohta on kai unta.
Siinä on torni, kello ja alapuolella puutarha.
Se tuntuu olevan kylä Espanjassa.
Sitten se on tiessään.
- Näetkö muotokuvan? - En.
Jos löytäisin tarinan alun, niin saisin palaset kohdalleen.
Selittäisitkö asian siten?
Sille on nimittäin selitys.
Jos olen hullu, selitys piilee siinä.
En ole hullu. En tahdo kuolla!
Joku sisälläni sanoo, että minun pitää kuolla.
- Älä päästä minua pois, Scottie. - Olen tässä.
- Pitelen sinua. - Minä pelkään niin.
- Älä jätä minua, pysy luonani. - Kaiken aikaa.
- Saitko viestini? - Sain kyllä.
Haen sinulle juotavaa.
Mistä lähtien olet alkanut sujauttaa viestejä miesten ovien alta?
Siitä lähtien, kun he eivät vastaa puhelimeen.
Olet kiireinen mieheksi, joka ei tee mitään.
- Missä sinä nykyisin käyt? - Kuljeskelen vain.
- Missä? - Siellä täällä.
Miksi tämä epätoivoinen tarve nähdä minut?
Kysyin viestissäni vain, missä olet.
Ei se minusta kuulosta epätoivoiselta.
Luin jotain rivien välistä.
Ajattelin, että jos annan sinulle paukun ja ruokaa,
viet minut elokuviin.
Se on ihan kohtuullista.
Mistä me puhumme päivällisellä?
- Mistä vain. - Minun tekemisistänikö?
Jos haluat. Emme puhu mistään, mistä et halua.
Ei tietenkään.
Mitä olet tehnyt?
Kuljeskellut.
Mitä sinä olet tehnyt? Kiitos, kultaseni.
Minulla on ollut ihanaa.
Olen palannut ensirakkauteni, maalaamisen, pariin.
Hyvä. Sanoinhan, että tuhlaat aikaasi
alusvaateosastolla.
Se on leipätyötä, mutta tästä olen innoissani.
Mikä se on? Asetelmako?
Ei oikeastaan.
- Haluatko katsoa sitä? - Haluan.
ltse asiassa ajattelin antaa sen sinulle.
Tämä ei ole hassua, Midge.
Johnnie, ajattelin vain...
Mennään elokuviin joskus toiste.
Oi, Marjorie Wood, senkin typerys!
ldiootti!
Tyhmä!
- Mikä on hätänä? - Minun olisi pitänyt soittaa, mutta...
- Halusin olla sinun kanssasi. - Mitä on tapahtunut?
Näin sen unen uudelleen.
Kyllä sinä selviät.
Haen sinulle konjakkia.
Kulauta se alas kuin lääke.
Kas noin. Se oli unta, olet hereillä.
Kaikki on hyvin. Voitko kertoa siitä?
Siinä oli torni, kello ja vanha espanjalainen kylä.
- Niin. - Ensimmäistä kertaa kaikki oli selvää.
Kerro.
Se oli kylän aukio, jossa oli puita
ja vanha, valkoiseksi maalattu kirkko ja luostari.
Aukion toisella puolella oli iso, harmaa puutalo,
jossa oli kuisti, ikkunaluukut ja parveke.
Sen vieressä oli vuokratalli ja sen sisällä vanhoja vaunuja.
Jatka.
Aukion päässä oli kivitalo ja pippuripuu sen nurkalla...
Oliko puuhotelli vanhaa kalifornialaista tyyliä?
Ja saluuna pimeine, mataline kattoineen ja öljylamppuineen?
- Kyllä. - Kaikki se on olemassa.
Se ei ole unta.
Olet ollut siellä ennenkin. Olet nähnyt sen.
- Ei, en koskaan! - San Franciscon eteläpuolella
on vanha espanjalainen lähetysasema, San Juan Bautista.
Se on säilytetty sellaisena kuin se oli 100 vuotta sitten.
Yritä muistaa, kulta.
Yritä muistaa. Olet ollut siellä.
En ole ikinä ollut siellä. Mitä tämä on, Scottie?
Kerro taas unestasi. Mikä sinua pelotti?
Seisoin aukiolla yksin jotain etsien.
Aloin kävellä kirkkoon.
Sitten pimeys laskeutui. Olin yksin pimeässä.
Olin joutumassa pimeyden haltuun.
- Minun täytyy herätä. - Kyllä sinä selviät.
Tämä oli hyvä alku.
Vien sinut lähetysasemalle, niin muistat, milloin näit sen aiemmin.
Se tuhoaa unesi. Lupaan sen.
Sopiiko?
Tule, vien sinut kotiin.
Ei tarvitse.
Tule tänne taas puolelta päivin.
Lähetysasema San Juan Bautista 5 kilometriä
Vuokratalli
Missä sinä nyt olet?
- Täällä kanssasi. - Ja tämä on todellista!
Ei vain sellaista kuin se oli 100 vuotta sitten, puoli vuotta sitten
tai milloin täällä viimeksi kävitkin.
Ajattele viime kertaa.
Silloin ei ollut niin paljon vaunuja.
Tallissa oli hevosia,
yksi ruunikko, kaksi mustaa ja yksi harmaa.
Se oli lempipaikkamme.
Mutta täällä ei saanut leikkiä.
Sisar Teresa nuhteli meitä.
Katso tätä.
Tässä on harmaa hevosesi.
Sitä on vaikea saada tallista ulos ja takaisin sisään.
Huomaatko, että kaikelle on selitys.
Yritä.
Yritä minun takiani.
- Minä rakastan sinua, Madeleine. - Minäkin rakastan sinua.
- Liian myöhäistä... - Ei, me olemme yhdessä.
On liian myöhäistä. On jotain, mitä minun pitää tehdä.
Sinun ei tarvitse tehdä mitään.
Kukaan ei pidä sinua vallassaan. Olet turvassa kanssani.
Ei ole liian myöhäistä.
Tämä ei ole reilua. Näin ei olisi pitänyt käydä.
Näin täytyi käydä, olemme rakastuneita.
- Anna minun mennä! - Kuuntele minua!
- Uskotko, että rakastan sinua? - Uskon.
Jos menetät minut, tiedät, että rakastin sinua ja halusin rakastaa yhä.
Minä en menetä sinua.
- Anna minun mennä kirkkoon. Yksin. - Miksi?
Koska Elster oli huolissaan vaimonsa mielentilasta,
hän pyysi Fergusonia
varjostamaan vaimoaan tämän suojelemiseksi.
Kuten kuulitte, Elster oli valmis passittamaan vaimonsa laitoshoitoon,
jossa tämän mielenterveys olisi jätetty erikoislääkärien huoleksi.
Entisenä etsivänä
Ferguson tuntui oikealta valinnalta vahtikoiraksi ja suojelijaksi.
Kuten olette kuulleet, valinta osoittautuikin vääräksi.
Lienette samaa mieltä siitä, ettei aviomiestä voi syyttää.
Viive vaimon saattamisessa hoitoon johtui siitä,
että vaimon käytöksestä oli saatava parempi selko.
Sitä varten hän värväsi Fergusonin.
Hän oli tehnyt kaikkensa vaimonsa suojelemiseksi.
Hän ei voinut tietää, että Fergusonin korkeiden paikkojen kammo
tekisi hänet voimattomaksi suurimman hädän hetkellä.
Mitä Fergusoniin tulee,
olette kuulleet hänen entisen esimiehensä,
rikoskomisario Hansenin San Franciscosta,
ylistävän hänen luonnettaan ja taitojaan.
Sen, että Ferguson kerran aiemmin samanlaisessa tilanteessa
ei halunnut pelastaa poliisikollegaansa kuolemalta,
kapteeni Hansen kuittasi valitettavana välikohtauksena.
Tietysti Fergusonia on kiittäminen siitä,
että hän pelasti tämän naisen hengen,
kun tämä aiemmin mielenhäiriössä heittäytyi mereen.
On sääli, että vaikka hän tiesi naisen itsemurhataipumuksesta,
hän ei toisella kerralla yrittänyt enempää.
Emme ole täällä tuomitsemassa Fergusonia aloitekyvyn puutteesta.
Hän ei tehnyt mitään. Laki sanoo vähän
tekemättä jättämisestä.
Myöskään hänen oudon käytöksensä
naisen pudottua
ei pidä vaikuttaa päätökseenne.
Hän poistui onnettomuuspaikalta.
Hän väittää, ettei muistikatkoksen takia muista mitään muuta,
ennen kuin oli taas asunnossaan useita tunteja myöhemmin.
Ehkä uskotte häntä, ehkä ette.
Tai kenties uskotte, että koska hän taas kerran salli jonkun kuolevan,
hän ei kyennyt kohtaamaan heikkoutensa traagisia seurauksia
ja pakeni paikalta.
Se ei liity teidän päätökseenne.
Se on hänen ja hänen omantuntonsa välinen asia.
Madeleine Elsterin kuolemaa edeltäneen mielentilan,
hänen kuolintapansa
ja ruumiinavauksen pohjalta
teillä ei pitäisi olla vaikeuksia päätöksen tekemisessä.
Voitte poistua salista.
- Olemme tehneet päätöksen. - Kiitos.
Valamiehistö uskoo, että Madeleine Elster
teki itsemurhan mielenhäiriössä.
Päätös viedään kirjoihin. lstunto on päättynyt.
- Mennään. - Voinko puhua hänen kanssaan?
Puhu vain.
Olen pahoillani. Se oli karskia kieltä.
Hänellä ei ollut oikeutta puhua sinulle niin.
Vastuu oli minun. Minun ei olisi pitänyt vetää sinua mukaan.
Ei sinun tarvitse sanoa mitään.
Lähden täältä lopullisesti, en voi jäädä tänne.
Aion selvittää vaimoni asiat ja omani
ja lähteä mahdollisimman kauas.
Ehkä Eurooppaan. En luultavasti palaa ikinä.
Hyvästi, Scottie.
Voinko tehdä mitään hyväksesi ennen lähtöäni?
He eivät voi mitenkään ymmärtää.
Sinä ja minä tiedämme, kuka surmasi Madeleinen.
Lähdetään pois täältä.
Se on Mozartia.
Wolfgang Amadeus.
Puhuin pitkään sen musiikkiterapeutin kanssa.
Hän sanoo, että Mozart on poikaa.
Luuta, joka pyyhkii hämähäkinseitit pois.
Niin hän sanoi.
On upeaa, että kaikki on nykyään nauhalla.
On musiikkia tuurijuopoille, musiikkia melankolisille,
musiikkia luulosairaille.
Mitäköhän tapahtuisi, jos potilaiden paperit menisivät sekaisin?
Toin paljon muutakin. Valitse mieleisesi.
Se pysähtyy automaattisesti.
Yritä. Yritä, Johnnie.
Et ole hukassa. Apu on lähellä.
Onko aika lähteä? Hyvä on.
Tulen taas.
Suljenko sen?
Et edes tiedä, että olen täällä, ethän?
Mutta olen täällä.
Voisinko tavata lääkäriä hetken ajan?
Tohtori. Miss Wood on täällä.
Menkää sisään, olkaa hyvä.
Niin, miss Wood.
Kauanko hänen toipumisensa kestää?
Ainakin puoli vuotta, ehkä vuoden.
- Se saattaa riippua hänestä. - Hän ei puhu.
Ei niin. Hän kärsii akuutista melankoliasta
ja syyllisyyskompleksista.
Hän syyttää itseään naisen kuolemasta.
Tiedämme hyvin vähän siitä, mitä tapahtui aiemmin.
Ainakin yhden asian tiedän. Hän oli rakastunut naiseen.
Se mutkistaa asioita, eikö vain?
Voin mainita toisenkin asian: hän on yhä rakastunut.
Kuulkaa, tohtori. En usko, että Mozartista on apua.
Yksisuuntainen liikenne
- Mistä te saitte tämän auton? - Anteeksi?
Ostin sen mieheltä, joka asui täällä. Gavin Elsteriltä.
Tekö tunsitte hänet ja hänen vaimonsa?
Naisparka. En tuntenut häntä. Onko totta, että hän todella...
Olen pahoillani.
Hyvää iltaa.
Saisinko viskin soodalla.
Empire-hotelli
No? Mitä nyt?
Voinko kysyä muutaman asian?
- Kuka sinä olet? - John Ferguson.
- Onko tämä Gallup-kysely? - Ei toki.
- Vain pari asiaa... - Asutko täällä?
- Satuin näkemään sinut, kun tulit. - Niin arvelinkin. Naissankari.
Sinulla on otsaa! Seurasit minua ovelleni saakka.
- Ala painua! - Haluan vain puhua kanssasi.
- Kuule, huudan kohta kovaa. - En minä satuta sinua.
Anna minun vain puhua kanssasi.
- Mistä? - Sinusta.
- Miksi? - Muistutat erästä ihmistä.
Olen kuullut tuon ennenkin. Muistutan jotakuta, jota rakastit,
mutta hän jätti sinut toisen miehen takia,
ja olet yhä hulluna häneen.
Sitten näit minut, ja jokin loksahti paikalleen.
- Et erehdy isommin. - Ei onnistu. Sinun on parasta lähteä.
Päästä minut sisälle.
Voit jättää oven auki. Haluan vain puhua sinulle. Suostu nyt.
Varoitan sinua. Osaan kiljua kamalan kovaa.
Sinun ei tarvitse.
Et näytä Viiltäjä-Jackiltä. Mitä haluat tietää?
- Sinun nimesi. - Judy Barton.
- Ja kuka olet. - Olen töissä Magnin'sillä.
Kuinka kummassa asut täällä?
- Tämä on vain katto pään päällä. - Ethän ole asunut täällä kauan?
- Kolmisen vuotta. - Entä sitä ennen?
Salinassa, Kansasissa.
Mitä sinä haluat?
- Haluan tietää, kuka olet. - Johan minä kerroin.
Nimeni on Judy Barton, olen kotoisin Salinasta.
Olen töissä Magnin'silla ja asun täällä.
Täytyykö minun todistaa se?
Hyvä on, herra. Kansasin ajokorttini.
Judy Barton, numero Z296794. 425 Maple Avenue, Salina, Kansas.
Näetkö osoitteen? Se on tämä asunto.
Kalifornialainen ajokortti myönnetty 25. toukokuuta 1954.
Haluatko tarkistaa sormenjälkeni? Oletko nyt tyytyväinen?
Olet tai et, ala vetää.
Sinä oletkin huonossa jamassa.
Näytänkö todella häneltä?
Hän on kuollut, eikö olekin?
Olen pahoillani. Ja anteeksi, että huusin.
Olen siinä äitini kanssa.
Ja tuo on isäni.
Hän on kuollut. Äiti meni uusiin naimisiin,
mutta en pitänyt miehestä, joten päätin tutkia, millaista Kaliforniassa on.
Olen asunut täällä kolme vuotta.
Oikein totta.
Tuletko kanssani syömään?
Miksi?
Olen sinulle velkaa kaiken tämän jälkeen...
- Et ole minulle velkaa. - Tuletko sitten minun vuokseni?
- Päivällinen ja mitä muuta? - Pelkkä päivällinen.
- Koska muistutan häntä? - Koska haluan syödä kanssasi.
Olen ollut sokkotreffeillä ennenkin.
On minut itse asiassa iskettykin ennen.
- Olkoon. - Haen autoni. Se vie puoli tuntia.
Tarvitsen aikaa vaatteiden vaihtoon.
Tunnin päästäkö?
Rakkain Scottie...
..sinä löysit minut.
Tätä hetkeä olen pelännyt ja toivonut
miettien, mitä sanon, jos vielä joskus sinut näen.
Halusin nähdä sinut vielä yhden ainoan kerran.
Nyt lähden, ja voit lopettaa etsimisen.
Haluan sinulle mielenrauhaa. Et ole syypää mihinkään.
Minä olin väline ja sinä uhri
Gavin Elsterin suunnitelmissa murhata vaimonsa.
Hän valitsi minut esittämään vaimoaan, koska muistutin tätä.
Se oli aika turvallista, koska vaimo asui maalla ja kävi harvoin kaupungissa.
Sinut hän valitsi itsemurhan todistajaksi.
Carlottan tarina oli osaksi totta, osaksi keksitty,
jotta todistaisit, että Madeleine halusi tappaa itsensä.
Hän tiesi sairaudestasi, siitä, ettet ikinä selviäisi torniin.
Hän suunnitteli kaiken täydellisesti.
Minä tein virheen - minä rakastuin.
Se ei kuulunut suunnitelmiin.
Rakastan sinua yhä ja haluan, että sinä rakastat minua.
Jos olisin rohkea, jäisin ja valehtelisin toivoen, että rakastat minua taas
omana itsenäni.
Unohtaisit menneet.
Mutta en tiedä, onko minulla rohkeutta yrittää.
Minä avaan.
- Aukesihan se. - Vielä kerran kiitos.
- Hyvää yötä. - Voinko tavata sinut huomenna?
- Huomenillalla? - Huomenaamulla.
- Minun pitää mennä töihin. - Älä mene töihin.
Millä minä elän, Texasin öljylähteillänikö?
Minä pidän sinusta huolta, Judy.
Kiitos, mutta ei kiitos.
- Et ymmärrä... - Kyllä minä ymmärrän.
Olen ymmärtänyt 1 7-vuotiaasta asti.
- Ja mikä on seuraava askel? - Ei.
Eikö? Mitä sitten?
Voisimme vain...
..tavata usein.
Miksi?
Siksikö, että muistutan häntä?
Se ei ole kovin imartelevaa.
Eikö mistään muusta syystä?
- Ei. - Sekään ei ole imartelevaa.
Tahdon vain olla kanssasi mahdollisimman paljon.
No, kai minä...
Voisin soittaa aamulla töihin
ja keksiä tekosyyn.
Pidän tuosta.
- Tästäkö? - Se on kiva.
Se on kaunis.
Otamme tämän, ja ostamme sitten sinulle vaatteita.
- lhanko totta? - Tuolla on Ransohoffsin tavaratalo.
- Paljonko tämä maksaa? - 50 senttiä.
- Ei sinun tarvitse. - Minä haluan.
- Ei, se ei ole lainkaan sellainen. - Mutta halusitte harmaan, sir.
Etsin tavallista, harmaata pukua.
- Mutta minä pidän siitä, Scottie. - Ei, se ei ole oikea.
Herra tuntuu tietävän, mitä haluaa.
Kyllä se löytyy.
- Mitä sinä teet? - Yritän ostaa sinulle pukua.
Minä pidin siitä toisesta näkemästäni puvusta.
- Tämä on kaunis. - Ei, mikään niistä ei ole oikea.
Meillä oli jokin aika sitten pukuja, joita tarkoitatte.
Sitä mallia saattaa löytyä vieläkin.
Kiitos.
Etsit pukua, jota hän käytti. Haluat minun pukeutuvan niin kuin hän.
Haluan, että näytät kauniilta. Tiedän, mikä näyttää hyvältä.
Ei, en suostu siihen!
Eihän sillä voi olla niin paljon väliä.
En halua vaatteita. Haluan täältä pois.
- Tee se minun vuokseni! - Tässä se on.
- Tuo se on. - Niin arvelinkin.
- En pidä siitä. - Otamme sen. Sopiiko se hänelle?
Sitä on ehkä vähän korjailtava, mutta se on rouvan kokoa.
Selvä, kultaseni. Kokeilkaa sitä hetken päästä.
- Milloin se on valmis? - No...
- Tänä iltana? - Jos se on välttämätöntä.
Se on. Etsimme myös iltapukua,
lyhyttä, mustaa, jossa on pitkät hihat ja neliskulmainen kaula-aukko.
Te todella tiedätte, mitä haluatte! Katsotaanpa, mitä meiltä löytyy.
Nuo ne ovat. Onko niitä ruskeana?
- On kyllä. - Hyvä.
Kulauta tämä alas kuin lääke.
Miksi teet näin? Mitä iloa siitä on?
En tiedä.
En tiedä. Ei kai mitään iloa.
Toivon, että annat minun olla. Haluan lähteä täältä.
Voit lähteä.
Et päästäisi minua.
Enkä minä halua lähteä.
Viime päivät ovat olleet onnellisimmat vuoteen.
Tiedän, koska...
Muistutan sinua hänestä.
Enkä edes kovin paljon.
Tarkoitan sinuakin, Judy.
Sinussa on jotain, mikä...
- Et halua edes koskea minuun. - Haluan minä.
Etkö voisi pitää minusta?
Sellaisena kuin olen.
Kaikki oli aluksi hyvin. Meillä oli hauskaa.
Sitten aloit määräillä vaatteista.
Pukeudun niihin hemmetin vaatteisiin, jos sinä vain...
..pidät minusta.
- Hiustesi väri. - Voi ei!
Ei se voi olla sinulle tärkeää.
Riittääkö, jos suostun muodonmuutokseen?
Teen, mitä pyydät.
- Rakastatko minua sitten? - Rakastan.
Teen sen sitten. En välitä enää itsestäni.
Tule tänne takan ääreen.
Se kestää useita tunteja.
Nuori neiti ajatteli tulla täältä luoksenne.
Sanokaa hänelle, että odotan häntä hänen hotellissaan.
Oletteko varma tukan väristä?
- Kyllä, se on helppo väri. - Entä kaikki muu...
- Tiedämme, mitä haluatte. - Kiitos.
No?
Hiusten piti paljastaa kasvot ja olla kiinnitetty soljilla takaa.
Kokeilimme sitä, mutta se ei sopinut minulle.
Ole kiltti, Judy.
- Minne menemme syömään? - Minne vain haluat.
- Ernie'sille? - Taidat pitää Ernie'sistä.
Sehän on meidän paikkamme.
Hei, rakas. Pidätkö minusta?
- Onko tuo parasta, mihin pystyt? - Tule tänne.
Ei. Sotket meikkini.
Se minulla olikin mielessä. Tule tänne!
Ei enää. Minulla on meikki naamassa.
Yhtäkkiä minulla on nälkä.
- Menisitkö mieluummin muualle? - Ei, Ernie's käy hyvin.
Minä syön...
Syön ison, ihanan pihvin.
Katsotaan. Aluksi taidan...
Laita tämä kiinni.
Sain sen.
- Miten tämä laitetaan? - Etkö sinä osaa?
- Noin. - Kiitos.
Olen melkein valmis. Tarvitsen vain huulipunani.
Minne minä panin sen? Se oli minulla hetki sitten.
Onkohan se täällä?
Siinä se on.
No, nyt olen valmis.
Sotketko meikkiäni ensin hiukan?
Sinä olet nyt minun, etkö olekin?
Haluatko mennä syömään jonnekin kaupungin ulkopuolelle?
- Voisimme ajaa niemelle. - Jos niin haluat.
Me menemmekin kauas.
Tekee mieli ajella.
- Onko sinulla hirveä nälkä? - Ei. Ei se mitään.
Minne olet menossa?
Hoitamaan yhtä viimeistä asiaa.
Sitten vapaudun menneisyydestä.
- Miksi olemme täällä? - Kerroinhan sinulle.
Minun on palattava menneeseen vielä yhden kerran.
Viimeisen kerran.
Miksi tulimme tänne?
Madeleine kuoli täällä, Judy.
- En halua mennä. Haluan... - Ei, tarvitsen sinut.
Miksi?
Sinun on oltava Madeleine hetken ajan.
Kun se on tehty, olemme molemmat vapaita.
- Minua pelottaa. - Kerron sinulle Madeleinestä.
Se oli tuolla.
Seisoimme suutelemassa viimeisen kerran.
Hän sanoi: ''Jos menetät minut,
''tiedät, että halusin rakastaa sinua yhä.''
Ja minä sanoin: ''En minä menetä sinua.''
Mutta minä menetin.
Ja sitten hän kääntyi
ja juoksi kirkkoon.
Ja kun seurasin häntä, se oli liian myöhäistä.
En halua mennä sinne!
Se oli liian myöhäistä.
En löytänyt häntä.
Sitten kuulin askeleita portaissa.
Hän juoksi torniin.
Juuri täällä.
Hän juoksi portaat ylös
tornin huipulla olevan luukun kautta.
Yritin seurata häntä, mutta en päässyt huipulle asti.
Yritin, mutten päässyt huipulle.
Toista tilaisuutta ei saa usein. Haluan tehdä aaveista lopun.
Olet toinen tilaisuuteni, Judy.
- Olet toinen tilaisuuteni! - Vie minut pois täältä!
Näytät aivan Madeleineltä.
Nouse rappuja ylös.
Nouse rappuja ylös, Judy.
Minä seuraan sinua.
Tätä pidemmälle en päässyt, mutta sinä jatkoit.
Muistatko?
Kaulakoru, Madeleine.
Se oli kömmähdyksesi. Muistin kaulakorun.
- Anna minun mennä! - Me menemme torniin!
Et voi. Sinä pelkäät!
Sehän nähdään. Tämä on toinen tilaisuuteni.
Tiesit sinä päivänä, etten seuraisi sinua.
Kuka siellä oli? Elster ja hänen vaimonsako?
- Niin! - Ja se olikin hän, joka kuoli.
Oikea vaimo, et sinä!
Sinä olit petkutusta.
- Oliko hän elossa vai kuollut? - Kuollut! Elster oli tappanut hänet.
Hän ei jättänyt mitään sattuman varaan, eihän?
Hän työnsi vaimonsa alas. Se olit sinä, joka kirkaisit! Miksi?
Juoksin ylös. Halusin estää sen!
Miksi kirkaisit? Olit onnistunut petkuttamaan minua siihen asti.
Esitit vaimoa oikein hyvin.
Elster muutti sinut niin kuin minäkin.
Mutta vielä paremmin. Ei vain vaatteet ja hiukset,
vaan myös käytöksen, puhetavan ja ne hienot tekotranssit.
Sinä hyppäsit mereen, etkö vain? Olet varmaan loistouimari.
- Etkö olekin? - Olen!
Mitä hän sitten teki? Valmensiko hän sinua?
Että tietäisit, mitä tehdä ja sanoa.
Ja sinä olit hyvä oppilas.
Miksi valitsitte minut?
Sinun onnettomuutesi!
Minä olin siis teidän juonenne uhri.
Olin räätälöity todistaja, olin...
Minä selvisin huipulle.
Mitä aiot tehdä?
Menemme katsomaan rikoksen näyttämöä.
Tule, Judy!
Täällä se tapahtui.
Te piilottelitte tuolla ja livahditte sitten alas ja ajoitte kaupunkiin.
Siinäkö kaikki?
Ja sitten olit hänen tyttönsä, vai?
Mitä sinulle tapahtui?
Jättikö hän sinut?
Hänellä oli vaimonsa rahat, vapaus ja valta,
ja hän jätti sinut. Mikä harmi.
Hän tiesi olevansa turvassa, sillä et voinut puhua.
- Antoiko hän sinulle jotain? - Vähän rahaa.
Ja Carlottan kaulakorun.
Se oli erehdyksesi, Judy.
Murhaan liittyviä esineitä ei kannata säilyttää.
Sinun ei olisi pitänyt tunteilla.
Minä rakastin sinua niin, Madeleine.
Olin turvassa, kun löysit minut, et voinut todistaa mitään.
Kun näin sinut taas, en voinut paeta. Rakastin sinua niin.
Kävelin vaaraan ja annoin sinun muuttaa minut, koska rakastin sinua.
Scottie, sinä rakastat minua, pidät minut turvassa.
- Minä rukoilen! - Liian myöhään. Häntä ei saa takaisin.
Minä pyydän!
Voi ei!
Kuulin ääniä.
Herra, armahda.
Finnish feature PAL