Giv mig din hånd!
- Du sagde ikke mere smerte. - Det er korsettet. Det strammer.
Strækker det ikke? Hvor usmart.
Du ved, hvordan de politilæger er. De har ingen stilfornemmelse.
- Men i morgen bliver dagen. - Hvad sker der i morgen?
l morgen? Korsettet skal af i morgen.
Jeg vil kunne kradse mig.
Jeg vil smide den jammerlige ting væk.
Være en fri mand.
Midge, går mænd med korset?
Flere end du aner.
Ved du det af personlig erfaring?
Hvad sker der så efter i morgen?
- Hvad mener du? - Hvad vil du gøre?
- Når du forlader politiet. - Du lyder misbilligende.
Det er dit liv. Men du var en begavet ung jurist,
som besluttede, at han en dag ville være politichef.
- Jeg måtte opgive det. - Hvorfor det?
På grund af min højdeskræk, min akrofobi.
Jeg vågner om natten og ser manden falde af taget.
Jeg prøver at række ud og...
- Det var ikke din skyld. - Det siger de alle.
- Johnnie, lægerne forklarede... - Det ved jeg.
Akrofobien gør mig svimmel.
- Sikke et tidspunkt at opdage det på. - Du slipper ikke af med den.
Der er ingen at bebrejde. Hvorfor holde op?
Skulle jeg sidde bag et skrivebord?
- Hvor du hører til. - Hvad med min akrofobi?
Hvad nu, hvis jeg sidder i stolen bag skrivebordet,
og en blyant falder på gulvet. Jeg rækker ned efter den,
og bingo, min akrofobi er tilbage.
Nå, men, hvad vil du gøre?
Jeg vil ikke gøre noget i et stykke tid.
Jeg er jo, hvad de kalder en bemidlet mand.
Rimelig bemidlet.
- Hvorfor ikke rejse væk i en tid? - For at glemme det?
Vær nu ikke så moderlig.
Jeg går ikke i spåner.
Nogen svimmelhedsanfald i denne uge?
Jeg er ved at få et lige nu.
Synes du ikke, at musikken er lidt...
Hvad er det for en himstregims?
Det er en brystholder.
Du kender til den slags. Du er en stor dreng nu.
Jeg er aldrig stødt på sådan en som den.
Den er splinterny. Revolutionerende afstivning.
lngen skulder- og rygstropper.
Men den gør alt, hvad en brystholder skal.
Den virker som en gitterbro.
Gør den?
En flyingeniør nede på halvøen udviklede den.
Han arbejdede på den i fritiden.
Som en slags hobby.
En slags gør-det-selv ting.
Hvordan går det med kærlighedslivet?
Du følger nok en tankerække.
- Det er ganske normalt. - Skal du aldrig giftes?
Du ved, der kun findes én mand for mig.
Mener du mig? Vi var forlovede engang, var vi ikke?
- l hele tre uger. - De gode gamle studiedage.
Det var dig, der brød forlovelsen.
Jeg er stadig ledig. Ledige Ferguson.
Kan du huske en fyr på college, som hed Gavin Elster?
- Sjovt navn. - Jeg kan ikke huske ham.
Jeg blev ringet op af Gavin i dag.
Vi mistede forbindelsen under krigen. Jeg hørte, at han tog østpå.
Nu er han vist tilbage. Det er et nummer i Mission.
- Det er et slumkvarter, ikke? - Det kan godt være.
Han er nok flad og vil blokke dig for penge til en drink.
Jeg køber ham et par drinks og fortæller ham om mine genvordigheder.
Men ikke i aften Hvad siger du til at gå ud og drikke øl?
- Undskyld, men jeg skal arbejde. - Jeg tror, jeg vil tage hjem.
Hvad mente du med, ''den er ikke til at slippe af med?''
Akrofobien.
Lægen sagde, at kun et nyt chok kunne gøre noget ved det,
og at der nok intet var at gøre.
Spring ikke fra en tagryg for at finde ud af det.
Jeg tror, jeg kan overvinde det.
- Hvordan? - Jeg har en teori.
Hvis jeg kan vænne mig til højder lidt ad gangen.
En smule ad gangen. l stigende grad. Lad mig vise dig det.
- Lad os begynde med det her. - Det?
Skal jeg begynde med Golden Gate-broen?
Se nu her. Sådan.
Godt. Godt.
Nu ser jeg op. Jeg ser ned.
- Jeg ser op... Det er ingen sag! - Du tager gas på mig. Vent lidt.
- Denne her. - Dygtig pige.
Vi tager den. Stil den lige der.
Her er første skridt. Sådan.
Andet skridt.
Andet skridt kommer nu.
Sådan. Se, jeg ser op. Jeg ser ned.
Jeg vil købe mig en høj trappestige.
- Tag det roligt. - Godt, se nu her.
Det er ingen sag.
Det er nemt nok. Jeg ser op. Jeg ser ned.
Hvordan kom du ind i værftsbranchen, Gavin?
Jeg giftede mig ind i den.
- Meget interessant branche. - Jeg synes ærlig talt, den er kedelig.
Du er ikke tvunget til at arbejde der.
Nej, men man påtager sig ansvar.
Min kones familie er alle døde,
så nogen skal varetage hendes interesser.
Hendes fars kompagnon styrer værftet på Østkysten, i Baltimore -
så jeg besluttede, at hvis jeg skal arbejde med det, ville jeg komme tilbage hertil.
- Jeg har altid kunnet lide det her. - Hvor længe har du været tilbage?
- Næsten et år. - Kan du lide det?
San Francisco har ændret sig.
Det, som kendetegnede San Francisco for mig, forsvinder hurtigt.
- Som det her? - Jeg vil gerne have boet her dengang.
Kulør, spænding, magt, frihed.
- Vil du ikke sætte dig? - Nej, jeg har det fint.
Det gjorde mig ondt at læse det der i avisen forleden.
Du er ikke ved politiet længere.
er det en varig fysisk skavank.
Det betyder bare, at jeg ikke kan bestige høje trapper eller klatre højt op.
Steder som baren ved Top of the Mark,
men der er også værtshuse i stueetagen her i byen.
Vil du have en drink nu?
Det tror jeg ikke. Det er mig lidt for tidligt.
Det dækker vel næsten det hele.
Jeg er ugift, ser ikke meget til studiekammeraterne,
jeg er pensioneret kriminalbetjent, og du er i værftsbranchen.
Hvad har du på sinde, Gavin?
Jeg bad dig komme, fordi jeg vidste, at du var holdt op hos politiet.
Men jeg undrede mig over, om du ville genoptage arbejdet
som en særlig tjeneste for mig.
Du skal skygge min kone. Nej, det er ikke derfor.
- Vi er meget lykkeligt gift. Nå, men så...
- Jeg tror, nogen vil hende det ondt. - Hvem?
En afdød.
Tror du, at nogen fra fortiden, en afdød,
kan besætte et levende væsen?
Nej.
Hvad mener du, hvis jeg sagde, det var sket for min kone?
Du skulle tage hende til den nærmeste psykiater, psykolog,
neurolog eller måske bare en praktiserende læge.
Jeg ville også bede ham undersøge dig.
Så kan jeg ikke bruge dig. Undskyld, jeg spildte din tid.
Tak, fordi du kom.
- Jeg ville ikke være så grov. - Jeg ved, det lyder idiotisk.
Du er stadig den nøgterne skotte, ikke sandt?
Det har du altid været. Tror du, det er opspind?
Det er ikke opspind. Jeg ved ikke, hvordan man gør.
Hun taler til mig om noget,
og pludselig bliver hun tavs,
hun får slørede øjne, og øjnene bliver tomme.
Hun er et andet sted, væk fra mig. Hun er en fremmed.
Jeg kalder på hende, men hun hører mig ikke.
Så giver hun et dybt suk fra sig og kommer tilbage.
Hun ser på mig med glimt i øjnene. Hun ved ikke, hun har været væk.
Hun kan ikke sige hvor eller hvornår.
Hvor tit sker det?
Oftere i de sidste par uger.
Og hun vandrer. Gud ved hvorhen.
Jeg fulgte efter hende en dag. Jeg så hende forlade lejligheden.
Hun var en fremmed. Selv hendes gangart var anderledes.
Hun satte sig i sin bil og kørte ud til Golden Gate Park.
Otte kilometer.
Hun sad ved søen og stirrede på søjlerne på den anden bred.
Portalerne til Fortiden.
Hun sad der længe uden at bevæge sig.
Jeg måtte af sted, tilbage til kontoret.
Den aften spurgte jeg hende, hvad hun havde lavet hele dagen.
Hun sagde, hun var kørt til parken og havde siddet ved søen. lkke andet.
Nå?
Speedometeret viste, at hun havde kørt 151 kilometer.
Hvor kørte hun hen?
Jeg må vide, hvor hun tager hen, og hvad hun gør,
før jeg blander læger ind.
- Har du talt med læger? - Ja, men varsomt.
Jeg vil vide mere, før jeg overgiver hende til den slags omsorg.
Jeg får et detektivbureau til at skygge hende for dig.
- De er pålidelige. - Jeg vil have dig til det.
- Det er ikke mit område. - Jeg har brug for en ven.
Nogen jeg kan stole på. Jeg er panikslagen.
Jeg er pensioneret. Jeg vil ikke rodes ind i det her.
Vi skal til premiere i operaen i aften.
Vi spiser hos Ernie først.
Du kan se hende der.
Hos Ernie.
Ernies Restaurant.
Født 3. december 1841 , død 5. marts 1857
Må jeg spørge om noget?
Hvem er kvinden i maleriet, som damen ser på?
Det er Carlotta. Det er i kataloget.
- Portræt af Carlotta. - Må jeg få det her?
Tak.
Kan jeg hjælpe Dem?
Bestyrer De hotellet?
Hvem er i værelset på hjørnet på første sal?
Det hjørne.
Den slags oplysninger kan vi ikke afsløre.
Vore kunder har ret til privatliv.
Jeg tror desuden, det er ulovligt.
Jeg tror selvfølgelig ikke, at de vil have noget imod det, men...
Åh, du godeste. Har hun gjort noget galt?
Svar på mit spørgsmål.
- Jeg kan ikke forestille mig... - Hvad hedder hun?
Valdes. Miss Valdes. Spanier.
- Carlotta Valdes? - Nemlig.
Sødt navn, ikke. Fremmedartet, men sødt.
Hvor længe har hun lejet værelset?
l to uger. Huslejen forfalder i morgen.
Sover hun her nogensinde?
Hun kommer bare og sidder der to-tre gange om ugen.
Jeg stiller ingen spørgsmål, så længe de opfører sig pænt.
- Jeg må sige... - Fortæl hende ikke, at jeg har været her.
Men hun har ikke været her i dag.
Jeg så hende lige komme ind.
Hun har slet ikke været her.
Jeg ville have set hende. Jeg har været her hele tiden
og gnedet olivenolie på min gummiplantes blade.
Der kan De se. Hendes nøgle hænger på krogen.
Vil De være så venlig at gå op og se efter?
- På hendes værelse? - Netop.
Selvfølgelig, hvis De beder om det.
- Men det virker fjollet. - Tak.
Hr. kriminalbetjent?
Vil De komme og se?
- Hendes bil er væk. - Hvad for en bil?
Hvem kender du, som er en autoritet i San Franciscos historie?
Er det den hilsen, du byder en pige?
lkke noget, ''Hej, du ser smuk ud'',
- bare ''Hvem kender du...'' - Vil du have en drink?
- Nej tak. - Hvem kender du?
Du kender alle.
- Professor Saunders på Berkeley. - Jeg mener ikke den slags historie.
Jeg mener de små sager. Folk, som man aldrig har hørt om.
De glade gamle dage i det gode gamle San Francisco.
Historier om, hvem der skød hvem
på Embarcadero i august 1879?
- Nemlig. - Pop Leibel.
Han ejer Argosy boghandelen. Hvad vil du vide?
Hvem der skød hvem på Embarcadero i august 1879.
Du er ikke politimand længere. Hvad foregår der?
- Kender du ham godt? - Hvem?
- Pop Leibel. - Selvfølgelig.
Af sted. Du skal præsentere mig for ham. Tag din hat.
Jeg har ikke brug for nogen hat.
Hvad handler alt det her om?
Vent lige lidt!
Argosy Boghandel.
Ja. Jeg husker det. Carlotta.
Smukke Carlotta.
Bedrøvede Carlotta.
Hvad har et hus på hjørnet mellem Eddy og Gough Street med hende at gøre?
Det var hendes hus.
- Det blev bygget til hende. - Af hvem?
Af, øh... Nej.
Jeg kan ikke huske navnet.
En rig og magtfuld mand.
- Cigaret? - Nej tak.
Det er ikke nogen usædvanlig historie.
Hun kom fra et lille sted syd for byen.
En missionsbosættelse, siger nogle. Meget ung.
Manden mødte hende på en kabaret, hvor hun dansede og sang.
Han tog hende og byggede
det store hus til hende i Western Addition.
Der var et barn. Ja, der var et barn.
Jeg kan ikke sige, hvor lang tid, der gik,
eller hvor megen glæde, der var.
Men han kasserede hende.
Han havde ingen andre børn. Hans kone havde ingen børn.
Så han beholdt barnet og kasserede hende.
Dengang kunne mænd gøre sådan.
De havde magten og friheden.
Og hun blev den bedrøvede Carlotta,
alene i det store hus, alene på gaden.
Hendes tøj blev gammelt og lappet og snavset.
Den forrykte Carlotta
standsede folk på gaden og spurgte,
''Hvor er mit barn?''
''Har l set mit barn?''
- Den stakkel. - Og døde hun?
- Hun døde. - Hvordan?
For egen hånd.
Der er mange historier som den.
- Tak, jeg sætter pris på det. - Det var så lidt.
Vent lidt. Farvel, Pop, mange tak.
- Betal mig så. - For hvad?
- For at have ført dig hertil. Fortæl. - Der er ikke noget at fortælle.
Fortæl det, eller du får korsettet på igen.
Jeg tager dig med hjem.
- Sådan hænger det sammen. - Du har ikke fortalt det hele.
- Jeg har fortalt nok. - Hvem er fyren? Hvem er konen?
- Ud! Jeg har ting at se til. - Jeg ved det...
- Ham, der ringede. Elster. - Vil du så gå din vej?
ldéen er, at den smukke Carlotta er kommet tilbage fra døden
og har besat Elsters kone.
Virkelig?
Jeg siger ikke, hvad jeg mener, men hvad han mener.
- Hvad mener du? - Tja, jeg...
- Er hun smuk? - Carlotta?
Nej, Elsters kone.
Ja, det vil du nok synes...
Jeg vil se det portræt an. Farvel.
Farvel!
Ukendt kunstner - Portræt af Carlotta
Skulptur, vægtæpper, møbler og brugskunst.
Du har gjort det godt. Du er god til dit arbejde.
Det er Carlotta Valdes. Der var noget, du ikke fortalte mig.
- Jeg vidste ikke, hvor hun ville føre dig. - Du kendte til det.
Bemærk, hvordan hun sætter håret.
Der er noget andet.
Min kone, Madeleine, har flere af Carlottas smykker.
Hun arvede dem.
Hun gik aldrig med dem før. De var for gammeldags.
Nu tager hun dem frem og ser på dem, når hun er alene.
Hun håndterer dem blidt, nysgerrigt.
Hun tager dem på og stirrer på sig selv i spejlet.
Så går hun ind i den anden verden og bliver en anden igen.
Var Carlotta Valdes din kones bedstemor?
Oldemor. Barnet, som blev taget fra hende,
hvis tab drev Carlotta til vanvid og i døden,
var Madeleines bedstemor.
Og Hotel McKittrick er familien Valdes' gamle hjem.
Det forklarer det vist. Enhver kan blive opslugt af fortiden
med en baggrund som den.
Hun har aldrig hørt om Carlotta Valdes.
Kender hun intet til graven ved Mission Dolores
eller det gamle hus på Eddy Street,
portrættet på paladset...
- lntet. - Når hun tager til de steder...
Er hun ikke længere min hustru.
Hvordan kan du vide alt det, som hun ikke ved.
Hendes mor fortalte mig det meste, før hun døde.
Resten har jeg gravet frem.
- Hvorfor fortalte hun ikke datteren det? - Frygt.
Bedstemoderen blev sindssyg og tog sit eget liv.
Hendes blod rinder i Madeleines årer.
Mand, hvor har jeg brug for det her.
Velkommen til Presidio.
Hvor er mit barn...
Nej, det er i orden.
Jeg ringer tilbage.
Har du det godt?
Du må hellere tage den her på.
Kom hellere over til ilden, hvor der er varmt.
Hvad laver jeg her? Hvad er der sket?
Du faldt i San Franciscobugten.
Jeg måtte tørre dit hår, så godt jeg kunne.
Dine ting er i køkkenet. De er tørre om lidt.
Kom over til ilden.
Her, du kan få nogle puder.
Sådan.
Vil du have en kop kaffe?
Du må hellere få noget. Eller en drink, måske?
Faldt jeg i bugten, og du fiskede mig op?
Nemlig.
Tak.
Kan du ikke huske det?
Nej, jeg...
Kan du huske, hvor du var?
Ja, selvfølgelig kan jeg det.
Jeg må være blevet svimmel og være besvimet.
Hvor var du henne?
Ved Old Fort Point.
Ved Presidio. Jeg tager tit derud.
Hvorfor? Hvorfor tager du derud?
Fordi jeg elsker det. Der er smukt. Særligt ved solnedgang.
- Tak for varmen. - Hvor var du henne tidligere?
- Hvornår? - l eftermiddags?
- Jeg vandrede rundt. - Ja, men umiddelbart før?
l byen, på indkøb.
Du må hellere få dig lidt kaffe.
Jeg tror, den stadig er varm.
- Du stiller meget direkte spørgsmål. - Jeg ville ikke være uforskammet.
Det er du ikke. Du er bare ligefrem.
Og hvad lavede du ved Old Fort Point?
Jeg vandrede bare rundt.
- Kan du også lide at gøre det? - Ja.
Hvor var du henne lige før det?
På Æreslegionens Palads, kunstgalleriet.
Det er et dejligt sted, ikke sandt?
Jeg har aldrig været indenfor, men det ser dejligt ud, når man kører forbi.
Det er heldigt for mig, at du vandrede rundt. Tak.
- Jeg har været frygteligt til besvær. - Nej, du har ej.
Da du...
Jeg havde hårnåle i håret.
Hårnålene? Herinde. Jeg henter dem.
Og min håndtaske, tak.
- Værsågod. - Tak.
- Du skulle ikke have bragt mig hertil. - Jeg vidste ikke, hvor du boede.
Du kunne have set efter i min bil. Vidste du ikke, hvilken bil var min?
Jeg vidste det. Den holder udenfor nu -
men jeg troede ikke, du ville køres hjem i den tilstand.
Du har ret. Jeg er glad for, at du ikke kørte mig hjem.
Jeg ville ikke have lært dig at kende. Tak.
Men vi kender ikke hinanden. Jeg hedder Madeleine Elster.
- Mit navn er John Ferguson. - Et godt, stærkt navn.
- Kalder dine venner dig John eller Jack? - De fleste kalder mig John.
Gamle venner kalder mig John, bekendte kalder mig Scottie.
- Jeg vil kalde dig mr. Ferguson. - Uha. Det vil jeg ikke bryde mig om.
Efter denne eftermiddag vil jeg tro, du ville kalde mig Scottie,
måske endda John.
Jeg foretrækker John.
Nu er det overstået. Og hvad laver du så, John?
- Vandrer rundt. - Det er godt erhverv.
Bor du alene her? Man bør ikke bo alene.
Nogle mennesker foretrækker det.
Nej, det er forkert.
Jeg er gift, ved du.
Vil du fortælle mig noget? Er det sket for dig før?
- Hvad? - At falde i bugten?
Nej, det er aldrig sket før.
Jeg er faldet ud af robåde og i søer som lille pige.
Jeg faldt i floden engang, da jeg prøvede at hoppe fra en sten til en anden.
Men jeg er aldrig faldet i San Franciscobugten
- Er du nogensinde faldet i før? - Nej, det er også første gang for mig.
Jeg henter lidt mere kaffe.
- Hvad er der sket? Hun er ikke hjemme. - Nej, hun har det fint.
- Hun er her. Jeg kommer med hende. - Hvad er der sket?
Hun gik i bugten.
- Kom hun til skade? - Nej, hun klarer sig fint.
Men hun ved ikke, hvad der skete.
Madeleine er 26.
Carlotta Valdes begik selvmord, da hun var 26.
Vent lige lidt.
Var det nu et spøgelse?
Og var det sjovt?
Er det til mig?
- Ja. Goddag. - Goddag.
Jeg var bekymret for dig i aftes. Du skulle ikke være stukket af.
Jeg følte mig som et fjols.
Jeg ville køre dig hjem. Er alt i orden?
Jeg har det fint. lngen eftervirkninger.
- Var vandet ikke koldt? - Det kan du tro.
Sikke en frygtelig ting at gøre. Du var så venlig.
Det er et takkebrev og en stor undskyldning.
- Der er intet at undskylde for. - Jo, der er.
- Det må have været flovt for dig. - Slet ikke. Jeg nød...
at tale med dig.
Jeg nød at tale med dig.
Jeg tager min post.
- Vil du have en kop kaffe? - Nej tak.
Jeg kunne ikke sende det, for jeg har ikke din adresse.
Men jeg have et landemærke - Coit Tower. Det førte mig lige til dig.
Det er første gang, jeg har været taknemmelig for Coit Tower.
- Det håber jeg også. - Hvad?
- At vi mødes igen. - Det har vi gjort.
Farvel.
- Hvor skal du hen? - Det ved jeg ikke.
- På indkøb? - Nej.
- Nogen særlige steder hen? - Jeg ville bare vandre rundt.
Det var, hvad jeg ville.
Jeg glemte, at det er dit arbejde.
Det ville være et spild, hvis vi...
vandrede hver for sig?
En enkelt person strejfer. To er altid på vej et sted hen.
- Jeg tror ikke, det nødvendigvis passer. - Du har ladet din dør stå åben.
Jeg er der straks igen.
- Hvor gammel? - 2000 år eller mere.
- De ældste levende ting. - Ja.
- Har du været her før? - Nej.
Hvad tænker du på?
På alle de folk, som er blevet født og er døde,
mens træerne fortsat levede.
Det virkelige navn er sequoia sempervirens,
stedsegrønne og med evigt liv.
- Jeg kan ikke lide dem. - Hvorfor ikke?
Jeg ved, at jeg skal dø...
Her er et tværsnit af et af de gamle træer, som er blevet fældet.
De hvide ringe viser træets bredde, da forskellige begivenheder fandt sted.
1215, Magna Carta 1066, slaget ved Hastings
1492, Amerikas opdagelse 1 776, uafhængighedserklæringen
1930, træet fældedes
Der blev jeg født,
og der døde jeg.
Det var blot et øjeblik for dig. Du bemærkede det ikke.
Hvor er du nu?
- Her, sammen med dig. - Hvor?
- Høje træer... - Har du været her før?
- Ja. - Hvornår?
Hvornår blev du født?
- For længe siden. - Hvor? Hvornår?
Fortæl mig det, Madeleine.
Hvor tager du hen, hvad fører dig bort?
Du vidste ikke, hvor du var, da du sprang i bugten.
Jeg sprang ikke, jeg faldt. Det sagde du.
- Hvorfor sprang du? - Det kan jeg ikke sige.
- Hvad var det, som bød dig springe? - Nej, lad være...
Spørg mig ikke.
Tag mig væk herfra.
Skal jeg tage dig hjem?
Et sted i lyset.
Lov mig noget. Lov ikke at spørge mig igen.
Hvorfor løb du?
Jeg er ansvarlig for dig nu. Kineserne siger,
at når man har reddet nogens liv, er man ansvarlig for dem for evigt.
Jeg må vide det.
Jeg ved så lidt.
Det er, som om jeg gik ned ad en lang gang,
som engang var spejlbesat.
Brudstykker af spejlet hænger der stadig,
og når jeg kommer til gangens slutning,
er der kun mørke.
Og jeg ved, at når jeg går ind i mørket
vil jeg dø.
Men jeg kommer aldrig til enden. Jeg kommer altid tilbage før da.
- Bortset fra én gang. - l går?
Og du vidste ikke, hvad der skete,
før du var hos mig.
Kan du huske brudstykkerne af spejlet?
- Flygtigt. - Hvad kan du huske?
Der er et værelse...
og jeg sidder der alene. Jeg er altid alene.
- Hvad mere? - En grav.
- Hvor? - Det ved jeg ikke. Det er en åben grav.
Jeg står ved gravstenen og ser ned i graven.
- Det er min grav. - Hvor ved du det fra?
- Jeg ved det. - Er der noget navn på gravstenen?
Nej, den er ny og ren og venter på et navn.
Men hvad ellers?
Denne del er vist en drøm.
Der er et tårn og en klokke og en have.
Det lader til at være i Spanien. En landsby i Spanien.
Det kommer og går hurtigt.
- Et portræt? Ser du et portræt? - Nej.
Hvis bare jeg kunne finde nøglen, begyndelsen, og samle brikkerne.
Og bortforklare det?
Der er en forklaring.
Hvis jeg er sindssyg, ville det forklare det hele, ikke?
Jeg er ikke sindssyg! Jeg vil ikke dø!
Der er nogen inden i mig, og hun siger, at jeg skal dø.
- Scottie, lad mig ikke forsvinde. - Jeg er her.
- Jeg har dig. - Jeg er så bange.
- Forlad mig ikke. Bliv hos mig. - Hele tiden.
- Fik du min besked? - Det gjorde jeg sandelig.
Jeg skaffer dig en drink.
Hvornår er du begyndt at stikke sedler under mænds døre?
Siden jeg ikke kunne ringe til dem.
Af en mand uden noget at tage sig til har du meget travlt.
- Hvor tager du hen nu om dage? - Jeg vandrer bare.
- Hvor? - Rundt omkring.
Hvorfor denne desperate trang til at mødes med mig?
Det eneste, jeg skrev, var, ''Hvor er du?''
Det lyder ikke særlig desperat.
Jeg fornemmede en understrøm.
Jeg mente, at hvis jeg gav dig en drink og middag,
ville du tage mig med i biografen.
Det er rimeligt nok.
Hvad skal vi tale om ved middagen?
- Dette og hint. - Om hvad jeg har lavet?
Hvis du vil. Vi vil selvfølgelig ikke tale om noget, du ikke vil tale om.
Selvfølgelig.
Hvad har du lavet?
Vandret.
Hvad har du lavet? Tak, kære.
Jeg har haft det vidunderligt.
Jeg har genoptaget min første kærlighed, malerkunsten.
Godt. Jeg sagde jo, at du spildte tiden
i undertøjsafdelingen.
Det er et levebrød, men jeg er virkelig spændt på det.
Hvad er det? Stilleben?
Nej, egentlig ikke.
- Vil du se det? - Ja.
Faktisk ville jeg give dig det.
Det er ikke morsomt, Midge.
Johnnie, jeg tænkte bare...
Lad os gå i biografen en anden aften.
Åh, Marjorie Wood, dit fjols!
ldiot!
Dumrian!
- Hvad er der galt? - Jeg skulle have ringet til dig, men...
- Jeg ville være sammen med dig. - Hvorfor? Hvad er der sket?
Jeg drømte drømmen. Drømmen kom tilbage.
Du skal nok klare det.
Jeg giver dig lidt cognac.
Drik det. Det er som medicin.
Sådan der. Det var en drøm. Nu er du vågen.
Det er i orden nu. Kan du fortælle mig om det?
Det var tårnet, klokken og den gamle spanske landsby.
- Nå? - Meget klart for første gang. Det hele.
Fortæl mig om det.
Der var et torv, en grønning med træer
og en gammel hvidkalket spansk kirke med en søjlegang.
Overfor grønningen var der et stort, gråt hus af træ
med en veranda, skodder og en altan.
Ved siden af var der en lejestald.
Fortsæt.
For enden af grønningen var der et hus af sten med et pebertræ på hjørnet...
Og et hotel af træ fra det gamle Californien?
Og en bar. Mørke, lavt loft og hængende olielamper?
- Ja. - Det findes.
Der er ikke nogen drøm.
Du har været der før. Du har set det.
- Nej, aldrig! - 160 kilometer syd for San Francisco
er der en gammel spansk missionsstation, San Juan Bautista.
Den er bevaret som museum, som den var for 100 år siden.
Tænk nu godt efter, skat.
Tænk dig godt om. Du har været der. Du har set det.
Nej, jeg har aldrig været der. Hvad er der, Scottie?
Fortsæt med din drøm. Hvad var det, der skræmte dig?
Jeg stod alene på grønningen og ledte efter noget.
Så begyndte jeg at gå mod kirken,
så lagde mørket sig, og jeg var alene i mørket.
Jeg blev trukket ind i mørket.
- Jeg må vågne. - Du klarer det.
Nu har du givet mig noget at arbejde med.
Jeg vil tage dig til missionsstationen, så vil du huske, at du har set det før.
Det vil gøre kål på din drøm. Det lover jeg dig.
Er det i orden?
Kom, jeg tager dig hjem.
Det skal nok gå.
Kom tilbage ved middagstid.
San Juan Bautista fem kilometer.
Lejestald
Hvor er du nu henne?
- Her, sammen med dig. - Og det er virkeligt!
lkke bare som det var for 100 år siden, for et år eller et halvt år siden,
eller hvornår du kom for at se det.
Tænk på dengang du var her.
Der var ikke så mange vogne dengang.
Der var heste i staldene.
En rødbrun, to sorte og en grå.
Det var vores yndlingssted.
Men vi måtte ikke lege her.
Søster Teresa skældte os ud.
Se her.
Her er din grå hest.
Den havde lidt svært ved at komme ind og ud af båsen.
Ser du, der er et svar på alting.
Prøv, Madeleine.
Prøv for min skyld.
- Jeg elsker dig, Madeleine. - Jeg elsker også dig.
- For sent... - Nej, vi er sammen.
Det er for sent. Der er noget, jeg skal gøre.
Der er intet, du skal gøre.
lngen besidder dig, du er sikker hos mig.
Nej, det er for sent.
Det er uretfærdigt. Det skulle ikke være sket på den måde.
Det måtte ske. Vi er forelskede.
- Slip mig! - Hør på mig!
- Tror du på, at jeg elsker dig? - Ja.
Og hvis du mister mig, vil du vide, at jeg elskede dig og ville fortsætte.
Jeg vil ikke miste dig.
- Lad mig gå ind i kirken. Alene. - Hvorfor dog det?
Da mr. Elster mistænkte, at hans hustrus sindstilstand ikke var god,
tog han den indledende forholdsregel
at få hende skygget af mr. Ferguson, så hun ikke led overlast.
Som l har hørt, var mr. Elster forberedt på at lade sin hustru indlægge,
så hendes mentale sundhed var i fagfolks hænder.
Mr. Ferguson, tidligere ved kriminalpolitiet,
forekom som et passende valg som vagthund og beskytter.
Som l har erfaret, var det et uheldigt valg.
Men l er sikkert enige i, at ægtemanden ikke kan bebrejdes.
Han ventede med at lade sin hustru indlægge,
indtil han havde oplysninger om hendes adfærd,
som han forventede at få fra mr. Ferguson.
Han tog alle forholdsregler for at beskytte sin hustru.
Han kunne ikke have vidst, at mr. Fergusons højdeskræk
gjorde ham magtesløs, når der var mest brug for ham.
Hvad mr. Ferguson angår,
har l hørt hans tidligere overordnede,
kriminalkommissær Hansen,
bevidne hans karakter og evner. Han var yderst entusiastisk.
At Ferguson engang under lignende omstændigheder
lod en politikollega styrte i døden,
affejede kommissær Hansen som en uheldig hændelse.
Ferguson fortjener selvfølgelig ros
for at have reddet kvindens liv,
da hun tidligere, i forvirret sindstilstand, kastede sig selv i bugten.
Da han var klar over hendes tilbøjelighed til selvmord, er det en skam,
at han ikke anstrengte sig mere anden gang.
Vi er ikke samlet for at dømme mr. Fergusons initiativløshed.
Han gjorde intet. Loven har ikke meget at sige
om ugjorte gerninger.
Hans besynderlige adfærd,
efter at han så kvinden falde,
bør heller ikke påvirke kendelsen.
Han forblev ikke på dødsstedet. Han forlod det.
Han påstår, at han fik hukommelsestab og intet husker,
før han kom til sig selv i sin egen lejlighed flere timer senere.
Det kan De godtage eller ej.
De kan også tro, at han havde ladet en person dø igen
og ikke kunne se sin egen svagheds tragiske resultat i øjnene.
At han stak af.
Det har intet med Deres kendelse at gøre.
Det er et anliggende for hans egen samvittighed.
At dømme efter Madeleine Elsters sindstilstand før hendes dødsfald
og måden, hvorpå hun døde,
samt obduktionen, som påviste dødsårsagen,
burde det ikke være svært at afsige en kendelse, mine herrer.
De må trække Dem tilbage.
- Vi er nået frem til en kendelse. - Tak.
Nævningene mener, at Madeleine Elster
begik selvmord i ustabil sindstilstand.
Kendelsen vil blive nedfældet således.
- Lad os gå. - Må jeg tale med ham?
Ja, gør det bare.
Det var groft.
Han havde ingen ret til at tale sådan til dig.
Det var mit ansvar. Jeg skulle ikke have blandet dig ind i det.
Der er intet, du kan sige til mig.
Jeg rejser væk for evigt. Jeg kan ikke blive her.
Jeg vil ordne hendes sager og mine egne.
Så vil jeg tage så langt herfra som muligt.
Måske til Europa. Jeg kommer nok aldrig tilbage.
Farvel, Scottie.
Er der noget, jeg kan gøre for dig, før jeg går?
Der er ingen måde, de kan forstå det på.
Du og jeg ved, hvem der dræbte Madeleine.
Kom, lad os komme væk herfra.
Det er Mozart.
Wolfgang Amadeus.
Jeg fik mig en lang snak med damen i musikterapien.
Hun siger, Mozart er, hvad du har brug for.
Den kost, der kan feje spindelvævet væk.
Tja, det er, hvad damen siger.
Det er dejligt, at det hele er på bånd nu.
Der er musik til kvartalsdrankere, melankolikere,
musik til hypokondere.
Gad vide, hvad der ville ske, hvis deres journaler blev blandet sammen?
Jeg har en masse andet med. Du kan se, hvad du vil.
Den slukker automatisk.
Prøv det nu. Prøv, Johnnie.
Du er ikke fortabt. Mor er her.
Er det tid nu? Godt.
Jeg kommer igen.
Skal jeg slukke for det?
Du ved ikke engang, at jeg er her, vel?
Men jeg er her.
Må jeg få lov at tale med lægen?
Doktor - miss Wood.
Værsågod at gå ind.
Ja, miss Wood?
Doktor, hvor lang tid vil det tage Dem at trække ham ud af det her?
Det er svært at sige. Mindst et halvt år, måske et år.
- Det kan afhænge af ham. - Han vil ikke tale.
Nej. Han lider af akut melankoli
i samspil med et skyldskompleks.
Han bebrejder sig selv kvindens død.
Vi ved kun lidt om, hvad der gik forud.
Jeg kan sige Dem ét. Han var forelsket i hende.
Det besværliggør problemet, ikke?
Her er en komplikation til. Han er stadig forelsket i hende.
Vil De høre noget, doktor? Jeg tror ikke, Mozart hjælper det mindste.
Ensrettet
- Hvor har De bilen fra? - Hvadbehager?
Jeg købte den af en mand, som boede her. Gavin Elster.
Åh, kendte De ham? Og hans kone?
Den stakkel. Jeg kendte hende ikke. Passer det, at hun...
Jeg beklager.
Godaften.
Giv mig en whisky og soda.
Nå? Hvad er der så?
Må jeg stille nogle spørgsmål?
- Hvem er De? - John Ferguson.
- Er det en Gallupundersøgelse? - Nej, nej.
- Bare et par spørgsmål... - Bor De her?
Jeg så Dem, da De kom ind.
De er ikke så lidt fræk! De fulgte mig helt op til mit værelse.
- Pil af! - Jeg vil bare tale.
- Jeg skriger om lidt. - Jeg vil ikke gøre Dem fortræd.
Kom nu. Lad mig nu tale med Dem.
- Om hvad? - Dem.
- Hvorfor det? - Fordi De minder mig om nogen.
Den har jeg hørt før. Jeg minder om en, De var forelsket i,
men hun vragede Dem for en anden,
og De har båret på mindet om hende lige siden.
Så så De mig, og det slog klik.
- De tager ikke helt fejl. - Det virker ikke, så gå Deres vej.
Lad mig komme ind.
Lad døren stå åben. Jeg vil bare tale med Dem.
Jeg advarer Dem - jeg kan råbe meget højt.
Det behøves ikke.
De ligner ikke Jack the Ripper. Hvad vil De vide?
- Deres navn. - Judy Barton.
- Og hvem De er. - Jeg arbejder for Magnins.
Hvorfor bor De her?
- Det er bare et sted at bo. - Men De har ikke boet her længe, vel?
- Jo, i tre års tid. - Og før det?
Salina, Kansas.
Hvad er der? Hvad vil De?
- Jeg vil bare vide, hvem De er. - Det har jeg fortalt Dem.
Mit navn er Judy Barton, jeg kommer fra Salina.
Jeg arbejder for Magnins, og jeg bor her.
Behøver jeg at bevise det?
Godt, her er mit kørekort fra Kansas.
Judy Barton, nummer Z296794. Maple Avenue 425, Salina, Kansas.
Kan De se denne adresse? Det er stedet her.
Et californisk kørekort, udstedt den 25. maj 1954.
Vil De tage mine fingeraftryk? Er De tilfreds?
Tilfreds eller ej, nu kan De godt gå.
De var vel nok forelsket i hende, hvad?
Ligner jeg hende virkelig?
Hun er død, ikke?
Undskyld. Og undskyld, at jeg råbte ad Dem.
Det er mig med min mor.
Og det er min far.
Han er død. Min mor giftede sig igen,
men jeg kunne ikke lide manden, så jeg ville se, hvordan der var i Californien.
Jeg har været her i tre år.
Helt ærligt.
Vil De spise middag med mig?
Hvorfor det?
Jeg føler, jeg skylder Dem noget efter alt...
- De skylder mig intet. - Vil De gøre det? For min skyld?
- Middag og hvad mere? - Bare middag.
- Fordi jeg minder Dem om hende? - Fordi jeg vil spise middag med Dem.
Jeg har været i byen med fremmede før.
Jeg er faktisk blevet samlet op før.
- Godt. - Jeg henter min bil. Om en halv time.
De må hellere give mig tid til at klæde om.
En time?
Kæreste Scottie...
så fandt du mig.
Det er det øjeblik, jeg frygtede og håbede på.
Jeg undrede mig over, hvad jeg ville sige, hvis jeg så dig igen.
Jeg ville så gerne se dig bare én gang til.
Nu vil jeg gå, og du kan opgive din søgen.
Du skal have sjælefred. Du har intet at bebrejde dig selv.
Jeg var redskabet, og du var ofret,
for Gavin Elsters plan om at myrde sin kone.
Han valgte mig til rollen, fordi jeg lignede hende.
Det var sikkert, fordi hun boede på landet og sjældent kom til byen.
Han valgte dig som vidne til et selvmord.
Historien om Carlotta var delvis sand, delvis opspind,
så du kunne bevidne, at Madeleine var selvmorderisk.
Han kendte til din lidelse. Han vidste, at du ikke kunne bestige tårnet.
Han planlagde det så godt. Han begik ingen fejl.
Jeg begik en fejl. Jeg forelskede mig.
Det var ikke del af planen.
Jeg er stadig forelsket i dig, og jeg ønsker, at du vil elske mig.
Hvis jeg havde mod, ville jeg blive og lyve i håb om, at du ville elske mig,
som jeg er.
Glem den anden, glem fortiden.
Men jeg ved ikke, om jeg har mod til at prøve.
Lad mig.
- Værsågod. - Tak igen.
- Godnat. - Kan vi ses i morgen?
- l morgen aften? - Nej, i morgen tidlig.
- Men jeg skal på arbejde. - Tag ikke på arbejde.
Hvad skal jeg leve af? Mine oliekilder i Texas?
Lad mig tage mig af dig, Judy.
Mange tak, men ellers tak.
- Du forstår ikke... - Jeg forstår udmærket.
Jeg har forstået, siden jeg var 1 7.
- Hvad er næste skridt? - Nej.
Nej? Hvad så?
Vi kunne bare...
se meget til hinanden.
Hvorfor?
Fordi jeg minder dig om hende?
Det er ikke særlig smigrende.
Ellers ikke noget?
- Nej. - Det er heller ikke smigrende.
Jeg vil bare være så meget sammen med dig, jeg kan, Judy.
Tja, jeg...
Jeg kan ringe til butikken i morgen og finde
på en undskyldning.
Den kan jeg lide.
- Den? Godt. - Den er dejlig.
Den er smuk.
Sådan. Vi tager den, og så køber vi dig det tøj.
- Virkelig? - Det er Ransohoffs. Kun det bedste.
- Hvad koster det? - Det bliver 50 cent.
- Det behøver du ikke. - Jeg vil gerne.
- Nej, det ligner slet ikke. - Men De sagde gråt.
Jeg vil bare have en enkel, grå dragt.
- Men jeg kan godt lide den der. - Nej, det er ikke rigtigt.
Herren lader til at vide, hvad han vil have.
Godt, vi finder det nok.
- Hvad laver du? - Jeg prøver på at købe dig et sæt tøj.
Men jeg elskede den anden dragt, hun havde på.
- Og den her er smuk. - Nej, ingen af dem passer.
Jeg ved hvilken dragt. Vi havde den for nogen tid siden.
Måske har vi stadig den model.
Tak.
Du leder efter det tøj, hun havde på. Du vil have, jeg klæder mig som hende.
Jeg vil have, du ser flot ud. Jeg ved, hvad der ser godt ud.
Nej, jeg vil ikke gøre det!
Det kan ikke betyde så meget for dig.
Jeg vil ikke have noget tøj. Jeg vil ud herfra.
- Gør det for mig! - Sådan.
- Ja, det var det. - Det tænkte jeg nok.
- Jeg kan ikke lide det. - Vi tager det. Passer størrelsen?
Måske skal den omforandres lidt, men det er fruens størrelse.
De kan prøve det på om lidt.
- Hvor lang tid vil omforandringen tage? - Tja...
- l aften? - Hvis det er absolut nødvendigt.
Ja, det er det. Vi vil gerne se på en aftenkjole.
Kort, sort, med lange ærmer og en firkantet halsudskæring.
De ved sandelig, hvad De vil have! Lad mig se, hvad vi har.
Det er den. Har De den i brun?
- Ja, det har vi. - Godt.
Drik det rent som medicin.
Hvorfor gør du det her? Hvad gør det godt for?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved det ikke. lkke for noget, vel nok. Jeg ved det ikke.
Bare du ville lade mig være i fred. Jeg vil væk.
Det kan du godt.
Nej, du ville ikke lade mig.
Og jeg vil ikke gå.
De sidste par dage har været de lykkeligste i et helt år.
Jeg ved det. Jeg ved det, fordi...
Jeg minder dig om hende.
Og ikke engang så meget.
Judy, det er også dig.
Der er noget i dig, som...
- Du vil ikke engang røre ved mig. - Jo, jeg vil.
Kunne du ikke holde af mig?
Bare mig. Som jeg er.
Da vi begyndte, var det godt. Vi morede os.
Og så begyndte du på det med tøjet.
Jeg vil gå med det pokkers tøj, hvis du vil have det, hvis bare...
du vil holde af mig.
- Din hårfarve. - Nej!
Det kan ikke betyde noget for dig.
Vil det være nok, hvis jeg lader dig forandre mig?
Jeg vil gøre, hvad du beder mig om.
- Vil du elske mig? - Ja.
Godt. Jeg vil gøre det. Jeg er ligeglad med mig selv nu.
Kom og sæt dig ved ilden.
Det vil tage flere timer.
Den unge dame mente, at hun måske ville se Dem hjemme.
Nej, sig til hende, at jeg vil vente på hende på hendes hotel.
Er De sikker på hendes hårfarve?
- Ja, det er en let farve. - Og resten...
- Vi ved, hvad De vil have. - Tak.
Nå?
Det skal være væk fra ansigtet og fæstnet nær halsen. Det har jeg sagt.
Vi prøvede. Det klædte mig bare ikke.
Kom nu, Judy.
- Hvor skal vi spise middag? - Hvor du vil.
- Hos Ernie? - Du kan godt lide Ernies restaurant.
Det er trods alt vores sted.
Hej, skat. Kan du lide mig?
- Er det dit bedste? - Kom her.
Åh, nej. Du ugler mig bare til.
Det var, hvad jeg tænkte mig. Kom her!
Det er for sent. Jeg har mit ansigt på.
Jeg er pludselig sulten.
- Vil du hellere et andet sted hen? - Nej, Ernies er helt i orden.
Jeg vil have...
Jeg vil have en af de store, lækre steaks.
Lad mig se. Til at begynde med tror jeg, at jeg vil...
Kan du hjælpe mig med den?
Jeg har den.
- Hvordan virker tingesten? - Kan du ikke se det?
- Værsågod. - Tak.
Jeg er næsten klar. Jeg skal bare finde min læbestift.
Hvor lagde jeg den? Jeg havde den lige før.
Mon den er her?
Der er den.
Jeg er klar nu.
Ugl mig lidt til.
Nu har jeg dig virkelig, ikke?
Vil du spise middag et sted uden for byen?
- Vi kunne køre ned ad halvøen. - Hvis du vil.
Vi kører meget langt væk.
Jeg har bare lyst til at køre.
- Er du meget sulten? - Nej. Det er i orden.
Hvor skal du hen?
Der er en sidste ting, som jeg skal.
Så bliver jeg fri af fortiden.
- Hvorfor er vi her? - Det har jeg fortalt dig.
Jeg må tilbage til fortiden. Bare én gang til.
For sidste gang.
Hvorfor? Hvorfor her?
Madeleine døde her, Judy.
- Jeg vil ikke med, jeg vil hellere... - Nej, jeg behøver dig.
Hvorfor?
Du skal være Madeleine i et stykke tid.
Når det er overstået, er vi begge fri.
- Jeg er bange. - Jeg må fortælle dig om Madeleine nu.
Lige der.
Vi stod der og kyssede for sidste gang.
Hun sagde, ''Hvis du mister mig,
''vil du vide, at jeg vil blive ved med at elske dig.''
Og jeg sagde, ''Jeg vil ikke miste dig.''
Men det gjorde jeg.
Og så vendte hun sig
og løb ind i kirken.
Og da jeg fulgte efter hende, var det for sent.
Jeg vil ikke derind!
Det var for sent.
Jeg kunne ikke finde hende.
Så hørte jeg fodtrin på trappen.
Hun løb op i tårnet.
Lige der.
Hun løb op ad trappen.
Gennem lemmen oppe i tårnet.
Jeg forsøgte at følge efter, men jeg kunne ikke nå til tops.
Jeg prøvede, men jeg kunne ikke nå til toppen.
Det er sjældent, at man får en anden chance til at undgå hjemsøgelse.
Du er min anden chance, Judy.
- Du er min anden chance! - Tag mig væk!
Nu ligner du Madeleine.
Gå op ad trappen.
Gå op ad trappen, Judy.
Så vil jeg følge efter.
Det var så vidt jeg kunne komme, men du fortsatte.
Kan du huske det?
Halskæden, Madeleine.
Den afslørede dig. Jeg kunne huske halskæden.
- Lad mig gå! - Vi går op i tårnet!
Du kan ikke! Du er bange!
Vi får se. Det er min anden chance!
Du vidste, at jeg ikke kunne følge efter dig den dag.
Hvem var deroppe? Elster og hans hustru?
- Ja! - Og det var hende, der døde.
Den rigtige kone, ikke dig!
Du var kopien.
- Var hun død eller levende? - Død! Hun brækkede halsen.
Han tog nok ingen chancer.
Da du nåede frem, skubbede han hende. Det var dig, der skreg. Hvorfor?
Jeg ville standse det. Jeg løb op for at standse det.
Hvorfor skreg du? Du havde narret mig så godt indtil da.
Du spillede konens rolle rigtig godt.
Han gjorde dig til hende, ikke? Ligesom jeg gjorde.
Bare bedre. lkke bare med tøjet og håret,
men udseendet, adfærden og ordene og de smukke, falske trancer.
Du sprang i bugten, ikke? Du svømmer garanteret godt.
- Gør du ikke? - Jo.
Hvad gjorde han så? Trænede han dig? Øvede han med dig?
Sagde han præcis, hvad du skulle gøre og sige?
Du var en lærenem elev, var du ikke?
Men hvorfor valgte han mig? Hvorfor mig?
Dit uheld!
Mit uheld. Jeg gik i fælden, ikke?
Jeg var det perfekte vidne. Jeg var...
Jeg gjorde det.
Hvad vil du gøre?
Vi skal op og se på gerningsstedet.
Kom så, Judy!
Det er her, det skete.
l gemte jer deromme, sneg jer ned og kørte til byen.
Er det det?
Og så blev du nok hans pige, hvad?
Hvad skete der med dig?
Vragede han dig?
Med sin kones penge, al den frihed og magt.
Han vragede dig. Sikke en skam.
Han vidste, han var i sikkerhed. Du kunne ikke tale.
- Gav han dig noget? - Nogle penge.
Og halskæden. Carlottas halskæde.
Det var din fejl, Judy.
Man bør ikke beholde souvenirs fra et drab.
Du skulle ikke have været så sentimental.
Jeg elskede dig så højt, Madeleine.
Jeg var i sikkerhed, da du fandt mig. Du kunne intet bevise.
Da jeg så dig igen, kunne jeg ikke løbe. Jeg elskede dig så højt.
Jeg gik mod faren og lod dig forandre mig, fordi jeg elskede dig.
Scottie, nu hvor du elsker mig, vil du beskytte mig.
- Vil du ikke? - For sent. Hun kommer ikke tilbage.
Kom nu!
Åh, nej!
Jeg hørte stemmer.
Gud være dig nådig.
Danish Feature PAL